122 
uppträdde som en kompakt, gangen utfyllande sårväfnad 
(I, 169 ff.). Ytterligare uppgifter föreligga hos Küster. 
som funnit kallushyperplasier i mingångar å blad af 
Sedum spectabile och Brassica (I, 163), äfvensom af Hex 
Aquifolium (II, 62). 
Vid de undersökningar, jag själf företagit öfver mi¬ 
nerade blad, behandlade jag materialet med uppklarnings- 
medel och lade bladen därefter hela under mikroskopet. 
Särskildt tjänlig visade sig för detta ändamål preparation 
med alkoholiskt kali eller koncentrerad kloralhydratlös- 
ning. Undersökningen af bladen kunde därvid, som 
nämndt, ske direkt utan framställning af snitt. 
För bestämning af de minerande djurformerna, hvilka 
öfver hufvud kunna tillhöra flera olika insektgrupper, näm¬ 
ligen Microlepidoptera , Diptera och Hymenoptera, äfvensom, 
i mindre antal, Coleopter a, har jag rådfrågat Brischkes 
och Linna nie'mis arbeten. 
Mina undersökningar hafva gifvit följande resultat. 
Lonicera Xylosteum; gångminor förorsakade af Phyto- 
myza tonicer ae Brischke. 
Vid mineringen förtär larver till en början, på sam¬ 
ma sätt som vid anläggning af bladminor i allmänhet 
synes vara fallet, endast palissadparenkymet. Därvid 
inträffar i undantagsfall, att en eller annan isolerad palis- 
sadcell kvarstår intakt. Då bladöfversidans epidermis 
i regeln bibehålies, kunna dylika celler utvecklas vidare 
och sekundärt tillväxa. Volymen ökas därvid ansenligt, 
så att cellernas diameter når en storlek, som 4—5, i ex¬ 
trema fall till och med 10—12 gånger, öfverstiger nor¬ 
mala palissadcellers (Figg. 1—4). Klorofyllhalten redu¬ 
ceras eller undertryckes. En biologiskt intressant egen¬ 
domlighet består däruti, att oxalatdruserna, hvilka äro 
bundna vid i palissadparenkymet inströdda säcklika, 
kloroplastfria idioblaster, vid mineringen icke förtäras af 
insektlarven, utan ligga lösa kvar i gångarna. På sina 
ställen befunnos de sammanförda af larven till större 
