hopar, t. ex. i högar pâ 10—12 stycken. Jämte larvens 
exkrementbollar och någon enstaka svamp utgöra dessa 
bladminornas innehåll. 
I mingångarna träffas hypertr offering, förutom hos 
de ofvan beskrifna kvarstående palissadcellerna, hos 
ledningsparenkymets celler. Där större trakeidst ammar 
blottlagts, särskildt. i gångarnas kanter, inträder från dessa 
en synnerligen riklig väfnadsproliferation. Cellerna hvälf- 
va sig här allmänt nt i form af stora, ej sällan synner¬ 
ligen omfångsrika thyllblåsor, hvilka jag i Hera fall 
funnit delade genom en eller liera tvärväggar (Fig. 5). 
Lonicera Periclymenum ; gångminor förorsakade af 
Phytomyza lonicerae Brischke. 
Cellproliferationen yttrade sig i stark, säckformig 
utvidgning af mingången begränsande mesofyllceller. Des¬ 
sas form var ofta mera oregelbunden, storleken, lineärt 
beräknadt, intill 5 gånger de normala palissadcellernas 
(Figg. 6—8). Ifrågavarande thyll-liknande celler voro 
klorofyll fattiga, i några fall till och med klorofyllfria. 
Oxalatdruserna befunnos äfven här ratade af insektlarven : 
7 
de lågo lösa och sammanförda i högar. 
Lamium album; gångminor. 
I minornas kanter träffades särdeles stora, vatten- 
klara celler, hvilka ända till 6 gånger öfverträffa de 
normala palissadcellerna i storlek. Så vidt jag vid under¬ 
sökningen af det ej särdeles rikhaltiga materialet kunnat 
afgöra, bildas de från det vid mineringen intakta svamp- 
parenkymet. I flera fall har jag nämligen funnit denna 
väfnad utveckla armliknande fortsättningar i det genom 
palissadparenkymets afätning bildade intercellularrummet 
och där, på gränsen intill kvarstående palissadceller, afsnöra 
säckformiga, om de beskrifna erinrande celler (Fig. 9). 
Aegopodhim Podagraria ; gångminor förorsakade af 
Phytomyza obscurella Fall. 
Mingångarna fann jag öfver stora sträckor, särskildt 
nära deras utgångspunkt, utfyllda af stora, vattenklara, 
