polygonala element, utgörande hypertrofierade palissad- 
celler. Några ytterligare iakttagelser ‘gjordes här icke, 
då materialet i sin helhet förbrukades för undersökning 
af bladens ägghvitereaktioner (Gertz. III, 19). 
Pyras Malus: gångminor förorsakade af Lyonètia 
clerckella L. 
Öfverallt i kanterna af mingångarna träffades stora, 
slangliknande, kalluslikt framknoppande celler, hvilka ofta 
visade ballongformig ansvällning af spetsarna (Figg. 10 
—12). Särskildt rikligt uppträda sådana i närheten af 
kärlknippena och föra då, liksom ledningsparenkymets cel¬ 
ler. stora solitär kristaller af kalciumoxalat. I andra fall 
7 
tager proliferationen sin utgångspunkt från andra väfnads- 
element, nämligen från svampparenkymets celler. 
I öfrigt utgjordes innehållet i de undersökta blad¬ 
minorna af stora, i en rad liggande exkrementklumpar 
och, i utkanterna, af svampar. 
Betula verrucosa : gångminor förorsakade af Agr omysa 
mobilis Meig. 
De hos björkblad undersökta gångminorna visade 
kraftig cellhypertrofiering från gröfre kärlknippen. Ifråga¬ 
varande celler voro thyllformigt framhvälfda. 
De tvenne öfriga i det föregående nämnda växt¬ 
arterna, Ranunculus repens och Corylus Avellana . hvilkas 
blad minerats, den förras af en Phytomyza- art. den sen ares 
troligen af Nepticula floslactella Haw., visade å det af 
mig undersökta materialet ingen cellproliferation. 
Mina undersökningar hafva sålunda gifvit vid handen, 
att en sekundär hypertrofihos vissa vid mineringen blottlagda 
eller isolerade celler är en förhållandevis allmän företeelse. 
Följande fall ha därvid iakttagits : 1) kvarstående, isolerade 
palissadceller visa hypertrofi (Lonicera Xylosteum) ; 2) från 
mesofyllceller — och i vissa fall särskildt frän svampparen¬ 
kymets cellor A ) — utvecklas kallushypertrofier, hvarige- 
*) Ett analogon till svampparenkymets här iakttagna utpräglade 
regenerationsförmåga föreligger i sådana fall. där ledningssystemet. 
