128 
samband härmed producerade osmotiskt verksamma sub¬ 
stanser. 
I andra fall, dä palissad celler utvecklats genom se¬ 
kundär hypertroh, förefanns fortfarande kontinuitet mellan 
dem och underliggande mesofyllceller. Dessas hyper¬ 
trofi förklaras å ena sidan däraf, att kärlknippena, åt¬ 
minstone i Hera fall, af brutits, hvarigenom assimilatens 
utvandring förhindrats eller nedsatts, dels till någon 
del däraf, att den antagonistiska spänningen cellerna 
emellan upphäfts genom isoleringen. Cellernas normala 
storlek och form utgör nämligen en resultant af deras 
egen turgorspänning och kompressionen till följd af om- 
gif vande cellers tryck. Sistnämnda faktor, upphäf v an¬ 
det af granncellernas mottryck, har tydligen medverkat 
äfven i sådana fall, där cellerna varit allsidigt isolerade 
från väfnadsförband med andra element. 
Särskildt kraftiga voro, som nämndt, de från kärl- 
knippenas ledningssystem utgående cellproliferationer^ 
na. Dessa befunnos i hera fall förbundna med delningar 
(hyperplasi). Sistnämnda iakttagelse torde vara af ett 
visst intresse, då den i viss mån svnes mig bekräfta 
Haberlandts undersökningar öfver betingelserna för cell¬ 
delning öfver hufvud. Denne fann nämligen endast 
sådana väfnadsstycken i stånd att dela sig, som inne¬ 
hålla ett kärlknippefragment. Haberlandt förklarar detta 
kärlknippenas inhytande såsom beroende på bildning 
och utskiljning af ett retningsämne, hvilket framkallar, 
i kombination med sårretningen, delning hos de till 
snittytorna gränsande cellerna. 
Samtliga beskrifna liypertroherade celler utmärkte 
sig genom obetydlig halt af klorofyll. I några fall 
saknades till och med kloroplaster fullständigt och cellerna 
hade i det stora hela antagit struktur och egenskaper 
af vattenväfnadsceller (särskildt hos Lamium album). 
Anmärkningsvärdt är med hänsyn till den patolo¬ 
giska väfnadsbildningen hos minerade blad, att i intet 
