162 
af A. Serpentini Tausch) på serpentinfritt substrat be¬ 
märkt, att en från tredje generationen iakttagbar och 
vidare fortgående kulturförändring inträdde, som i femte 
generationen resulterade däruti, att denna öfvergick i 
A. viride. Han ansåg på grund häraf det styrkt, att 
A. viride är den grundform, till hvilken A. adulterinum 
hör såsom serpentinvarietet. I en tilläggsnot (Die Farn- 
pflanzen. 1889. S. 880) yttrade Luerssen af denna an¬ 
ledning: »Obgleich damit die Frage bezüglich der Zuge¬ 
hörigkeit des A. adulterinum zu A. viride erledigt zu 
sein scheint, wären wiederholte Experimente in dieser 
Richtung doch sehr erwünscht». Bland nyare tidens 
systematici upptaga Christensen i Index Filicum (1905) 
samt Ascherson och GIraebner i Synopsis der Mittel¬ 
europäischen Flora (1912) A. adulterinum såsom själf- 
ständig art. I sistnämnda arbete anföres härvid, dels 
att A. adulterinum intager en sådan k ar akterställning 
till A. Trichomanes, att, om den förras artbegrepp upp- 
häfves, skillnad emellan A. Trichomanes och A. viride 
näppeligen blir möjlig att upprätthålla, dels att emellan 
A. adulterinum (betraktad såsom själfständig art) och 
A. viride finnes en utpräglad hybrid (ett förhållande, 
hvarom jag, såsom nedan skall anföras, äfven haft till¬ 
fälle att öfvertyga mig). 
Asplénium adulterinum tillhör östra Centraleuropa 
(Sachsen, Schlesien, Bäjern, Böhmen. Mähren, Ungern) 
och har dessutom anträffats vid Davos i Schweiz. Den 
förekommer nästan alltid i sällskap med A. Adiantum 
nigrum L. subsp. cuneifolium Viv. (A. Serpentini Tauscht 
samt ofta synnerligast på lägre belägna platser med 
A. Trichomanes, sällan och då i höjdläge med A. viride. 
Såsom, nämndt är den en utpräglad serpen tinväxi. 
Detta förhållande föranledde mig att under sistlidna 
sommar göra ett besök vid Smålands Taberg, där 
förekomsten af talkjordsilikat är så riklig, att Anton 
S.jögren (1865) beskrifvit Taberg såsom ett med järnmalm 
