164 
# 
små, vanligen 3-celliga liår och i nedre delen sparsamt 
försedt med smala, långspetsade hårfjall (paleæ), hvilka 
än äga, * än sakna en brun midtstrimma (»skennerv»).. 
Rachis, intill 14 cm lång, är från toppsegmentet ned till 
3—7 segmentparet eller i en motsvarande utsträckning 
af 2,5 cm, ofta något kortare, sällan längre, grön och vek, i 
öfriga delen af samma beskaffenhet som skaftet. Bådaäro 
halftrinda och ovingade. Den öfre, plana sidan (buksidan) 
begränsas af två låga, smalt kilformiga, rödbruna lister, 
emellan hvilka från öfre delen af rachis och ned mot 
basen af bladskaftet det sålunda uppstår en bred och 
grund ränna, som på torkadt material till följd af skrump- 
ning och listernas inböjning stundom förefaller djupare 
och trängre. Kärlknippets veddel är inom bladskaftet 
och nedre delen af rachis 4-strålig, högre upp 3-strålig. 
Bladskifvan är nästan jämnbred, hastigt afsmalnande 
mot spetsen, men ej eller i ringa grad emot basen. 
Segmenten uppgå på hvardera sidan till ett antal af in¬ 
emot ‘20, äro parställda eller oftare alternerande, de 
nedersta knappt mindre än de öfriga. De äga kort, 
men tydligt, grönt skaft, äro till formen rundade- rom- 
biskt äggrunda och naggade. De nedre äro någon gång 
horisontalt ställda och sinsemellan parallela. Däremot 
såg jag aldrig samtliga segment intaga en sådan ställ¬ 
ning och kan ej såsom Ascherson och Luerssen (den 
senare: »in der regel?») häri. se någon egendomlighet 
för A. adulterinum, hvarigenom denna skulle afvika från 
A. viride. Snarare existerade på Taberg ett motsatt 
förhållande. A. viride, bekant därifrån sedan år 1865 
(J. E. Zetterstedt), bildade nämligen, när den växte vid 
källor i gles granskog, stora tufvor med 100-tals blad, 
och på dessa i tufvans midt tätt ställda samt uppräta 
blad iakttogos åtskilliga segment vara horisontalställda. 
Växte denna art däremot fram ur trånga sprickor i 
bergväggarna, såsom fallet i regel är med A adulterinum, 
bildande smärre, glesa tufvor med närmelsevis horison- 
