165 
talt ocli således för belysningen gynnsamt bladläge, voro 
samtliga segment ställda i ett plan. Den hvälfning 
(»oberseits gewölbt».) af segmenten, som nämnda för¬ 
fattare (Luerssen: »gewöhnlich?») tillskrifva A. adulte¬ 
rinum fann jag sällan och då svagt uttalad. Sori äro 
långsträckta, glesa eller sammanflytande, täcka ofta större 
delen af segmentet, men nå aldrig ut till dess rand. 
Sporerna äro alltid rikligt och väl utbildade, bruna med 
lågt, oregelbundet anastomoserande listverk. 
A. Trichomanes liknar habituellt i hög grad A. adulte¬ 
rinum, men dess bladskifva är något mörkare grön, 
rachis ända ut i spetsen rödbrun, samt i likhet med 
bladskaftet hård och elastisk, båda äga längs kanterna 
af den öfre, flata eller svagt livälfda sidan en hinnak¬ 
tig, genomskinlig, spröd, gråbrun vingkant, hvarigenom 
en skenbar ränna uppstår. Paleæ äga alltid en bred 
skennerv. Kärlknippet är endast vid bladskaftets bas 
4-stråligt, högre upp liksom hos rachis 3-stråligt. Sori 
nå ända ut till segmentranden. 
Förtjänt att påpekas torde möjligen i detta samband 
den undantagsvis gjorda iakttagelsen vara, att samtliga 
blad hos A. Trichomanes (till följd af ej af slutad spets¬ 
tillväxt?) kunna äga grön rachisspets. Denna form, be- 
skrifven under benämningen var. pseudadulterinum Itoli- 
lena, angifves af Ascherson och Graebner från Monte¬ 
negro: Cattaro. Samma form, insamlad i Norge: Hol¬ 
mestrand d. 6. 8. 1915 (Joh. Dyring), har jag iakttagit 
i ett pteridofytherbarium, som Overlærer Joh. Dyring 
välvilligt tillsändt mig för granskning. Rachis, 14 cm 
lång och tydligt vingad, var i den trådfina spetsen till 
en längd af 2 cm och ned till 4 sid osegment et grön. 
A. viride afviker därigenom, att bladskifvan är ljusare 
grön, rachis i likhet med bladskaftet, med undantag af 
dettas basala, bruna del, grön och vek, bukrännan täm¬ 
ligen trång och djup samt begränsad af tjocka, hvälfda, 
gröna lister. Paleæ sakna i regel skennerv. Kärlknippet 
