mörkt rödbrunt med undantag af öfversta delen på buk¬ 
sidan. som i likhet med rachis är grön. Bladskifvan 
har triangulärt äggrund form, är matt (ej glänsande), 
intill 3, sällan 4 gånger pardelad. Primärsegmenten äro 
raka, mer eller mindre utåtriktade. Slutsegmenten äro 
kilformiga, upptill tvära eller kort afrundade samt kort 
och bredt tandade, i nedre delen helbräddade och ofta 
på ena eller båda sidorna begränsade af en konkav båg- 
linie, hvilken sistnämnda karakter synes mig i öfverens- 
stämmelse med Heutlers uttalande (Asplenii Species 
Europææ, 1856) vara underartens mest iögonfallande 
egendomlighet. . 
Döde. D. 24 juli 1917 dr. Emile Frey- Gessner i 
Genève, f. 1826. — D. 4 febr. 1918 prof. Thomas Franz 
Hanausek i Wien. — I jan. 1918 miss Ethel Sargent 
i England. — D. 23 nov. 1917 Felix Gilbert Wiltshear 
i London, född d. 15 jan. 1882. 
Uppmaning. 
I och för en systematisk-genetisk undersökning av släktet 
Atriplex emottager undertecknad med tacksamhet levande ung¬ 
plantor av strandformer, tillhörande nämnda släkte. Närmare 
uppgifter om lokalen äro också önskvärda (sand, dy eller gyttja; 
avståndet från vatten, etc.). 
GÖTE TURESSON, 
Botaniska Institutionen, 
Lund. 
Innehåll. 
Gert/. O., Anomalier lios rhizoiderna å groddknoppar af Lunularia 
cruciata L. S. 141. 
—, Kallushyperlrofier och några i samband därmed stående ana- 
tomiskt-fÿsiologiska förhållanden hos minerade blad. S. 121. 
Gäumann, E.. Ein Beitrag zur Kenntnis der lappländischen Sapro- 
legnien. S. 151. 
Rosendahl, H. V., Tre für norra Europa nya Asplenier. S. 161. 
Smärre notiser. S. 139. 140, 150, 159, 160, 168. 
Lund, Berlingska Boktryckeriet, “/a 191S. 
