\ . 
174 ' s ' i ^ iiPSHH 
att åtminstone tillnärmelsevis bestämma medeltiden för 
blomningens början vid Härnösand för flertalet där före¬ 
kommande vilda och odlade vårväxter. 
Våren brukar i den svenska fenologiska litteraturen 
anses börja i och med blomningens början hos de tidigaste 
vilda vårväxterna och sluta vid löfsprickningens början 
hos det senaste i nejden förekommande vilda trädslaget, 
hvilket vid Härnösand är aspen, hvars löfsprickning där 
i medeltal börjar omkring den 9 juni. I det följande 
har jag dock följt utvecklingen något längre eller till 
och med den 23 juni, och har detta hufvudsakligen skett 
för att få med i vårkalendariet medeltiden vid Härnö¬ 
sand för blomningens början af Prunus cerasus och Pyrus 
malus , tvänne i Götaland och Svealand afgjordt till våren 
hörande företeelser, och för att påvisa, huru mycket 
jämförelsevis senare dessa företeelser inträffa vid Härnö¬ 
sand än i sydligare delar af Sverige. 
Blomningens början har jag antecknat för en art, 
då hos densamma blommor »slagit ut» i något större 
antal på en för ifrågavarande art normal växtplats och 
löfsprickningens början hos träd och buskar, då de bör¬ 
ja att se löfvade ut. Många vårväxter framträda emel¬ 
lertid vid blomningens början ej i sin prydligaste form; 
jag erinrar härvid om, hurusom vid blomningens början 
t. ex. backdraban ser liksom förkrympt ut, då på grund 
af den outvecklade stammen de utslagna blommorna 
sitta nästan nere vid jordytan, hvitsippan är så att säga 
mager, käbbel eken oformligt kort och tjock osv. Het 
är först vid ett mera framskridet stadium af blomningen, 
som vårväxterna visa sig i all den fägring, hvaraf de 
äro mäktiga, och de kunna då, där de förekomma ym¬ 
nigt, ge färg åt delar af landskapet eller blifva domine¬ 
rande *). Stor växling förefinnes ock i blomningstidens 
l ) Se härom ock min afhandling; Om dominerande blomnings- 
företeelser i Södra Sverige (Arkiv för botanik. Band. 1903). 
