231 
Anomalier i groddknopparnas byggnad hos 
Lunularia erueiata L. 
Af Otto Gertz. 
Marchantiacéernas groddknoppar utgöra som bekant 
tiata, grönfärgade skif vor af biskuitf ormig gestalt, hvilka, 
fästa vid en skaftcell, sitta insererade i skalar af väx¬ 
lande, för de olika slägtena utmärkande gestalt. Vege¬ 
tationspunkt erna — anmärknings vär dt nog två å livar je 
groddknopp — befinna sig i skifvans kant å tvenne 
hvarandra motsatta insnörningsställen, i regeln trans¬ 
versalt på ömse sidor om groddknoppens morfologiska, 
genom skaftcellens insertionspunkt bestämda längdaxel. 
Groddknopparna ifråga, hvilka sålunda bestå af två 
symmetriska hälfter, livar och en med en likbenämnd 
vegetationspunkt, torde man med full rätt kunna be¬ 
teckna som de egendomligaste bildningar af detta slag 
växtriket har att uppvisa. Oaktadt sin bilaterala bygg¬ 
nad, ega de ej någon inherent dorsiventr alitet, utan 
när groddknopparna vid mognaden ahossna från skaft- 
cellen, bestämma yttre förhållanden — tyngdkraft, ljus 
och måhända äfven vissa andra faktorer — hvilkendera 
sidan som blir det utväxande- thallomets öfver- och 
undersida. 
Vid mina kulturförsök med Lunularia hade jag 
tillfälle att granska tusentals groddknoppar och fann 
därvid ett relativt stort antal med från den beskrifna 
normaltypen af vikande byggnad. 
Anomalierna yttra sig hufvudsakligen i uppträdan¬ 
det af öfvertaliga vegetationspunkter. Sålunda är det 
helt vanligt, att groddknoppar antaga en mera triangu¬ 
lärt rundad form med tre vegetationspunkter, af hvilka 
en i regeln befinner sig vid den akroskopa änden i 
groddknoppens morfologiska längdaxel, medan de två 
andra äro orienterade symmetriskt vid den basiskopa 
på ömse sidor om skaftcellens insertionspunkt. En 
Botaniska Notiser 1918. 
