275 
och salthalten endast. 5.i mg på 15 ccm. — Öfverhuf- 
vud taget ha de små ängsplättarna i halsbandet städse 
ett mycket brokigt utseende, med xerofila och hydro- 
fila arter blandade om hvarandra (jfr Besselman 1904, 
Bomell 1914), 
Yingaskär med sin större utsträckning, växlande 
markbeskaffenhet och starkt kuperade terräng företer 
ett flertal olika vegetationstyper. De klippiga västra 
och östra uddarna ha inom supralitoralen i stort sedt 
samma vegetation som ofvan skildrats för Torekovsstran- 
den och de andra skären. Den inom epilitoralen lig¬ 
gande, bastionliknande, starkt sönderskurna klippkäglan 
på västra hälften, karaktäriseras af Hieracium umbel/ atum 
(ymnigt), Triticum repens, Arena elatior, Festuca ovina , 
Gotone aster, Tiosa. Tonicer a p er ici y menu m. Ayr ostis canina , 
Crataegus, Veronica spicata. Bubus idaeus, Aspidium filix 
mas (i skrefvor), Polypodium, Armenia, Viola tricolor. 
På nordöstra sluttningen vidtar en delvis öfvervuxen 
klappervall med Prunus spinosa (krypande), Anthriscus 
silvestris, Sedum maximum. Agr ostis stolonifera , Festuca 
rubra, Solanum dulcamara, Armenia, Stellaria graminea. 
Cerastium arvense. Gir sium arvensis, (r alium verum. Tri¬ 
ticum repens. Arena elatior. Taraxacum rul gare. Secale 
cereale, (enst.), Achillea millefolium, Geranium robertianum, 
Leonurus cardiaca. 
Motsatta sluttningen är klippblockmark med bl. a. 
Fila go montana (enst.), Beta maritima (enst., oj återfun¬ 
net. 1917), Ely mus arenarius (i en skrefva), Glycerin di¬ 
stans (synnerligen bredbladig form), Anagallis arvensis, 
Trifolium repens, (två små exemplar, antagligen ur en 
jordklump, medförd på foten af en mås), Spergula ar¬ 
vensis, Arenaria serpylli folia. Sinapis ar rensis (1 ex. 
jfr ofvan), Avena pratensis, Caldie maritima (1 ex.) Alo- 
pecurus geniculatus. Geranium sanguineum : alltså en »slump¬ 
vegetation ». 
O 
På sydsluttningen mot det sammanbindande näset 
