300 
Lindman, C. A. M., Svensk Fanerogamf lora. VIII, 
639 s., 330 figurgrupper i texten. 
Det är nu 17 år, sedan en större svensk fanerogamflora 
utkom. Denna nya flora har i viss man stor likhet med Neu¬ 
mans och Ahlfvengrens flora. Arternas utbredning är ungefär¬ 
ligen lika summariskt angifven. En och annan gång angifves 
fyndorten för en mycket sällsynt art, men om man vill ha 
reda på lokalerna för andra stora rariteter, får man gå till 
provinsflorörna eller andra källor. 
I Neumans flora voro äfven mycket obetydliga varieteter 
och former namngifna; i Lindmans flora är antalet angifna 
varieteter snarare väl lågt, fastän några tillkommit. 
Artbeskrifningen är i allmänhet rätt kort ; de karaktärer,, 
som angifvas i examineringsklafven, återupprepas vanligen ej 
i artbeskrifningen. De 99 Taraxaca, de 89 Hieracia och de 
40 Rubi äro mera utförligt beskrifna. 
Det är första gången en svensk flora blifvit så rikt illu¬ 
strerad. Det är glädjande att så skett nu. Förmodligen äro 
de flesta Agurerna orginalfigurer af förf. »Illustrationsma¬ 
terialet är» 5 säger förf. i företalet, »dels mera elementärt för 
att underlätta det första växtexaminerandet, dels mera kri¬ 
tiskt för att möjliggöra en allmännare och säkrare bekant¬ 
skap med svårare släkten, som utan hjälp af figurer äro så 
godt som otillgängliga för den stora allmänheten och äfven 
för kunniga botanister besvärliga att uppfatta och minnas. 
Med figurernas hjälp kan växtbeskrifningen ända från det ele¬ 
mentära stadiet röra sig med ett vetenskapligare språk och 
mer minutiösa kännetecken, än i en icke illustrerad flora. 
Af ekonomiska och utrymmesskäl har figurmaterialet måst 
inskränkas till de bilder, som nu medtagits.» 
Det har icke varit många, som själfva försökt sig på att 
bestämma Rosæ på senare tiden, då antalet nya arter så raskt 
tilltog och författarne icke alltid voro ense om arternas be¬ 
gränsning och namn. Nu få vi här en fullständig öfversikt 
med beskrifningar af S. Almquist öfver alla de 205 arterna 
med sina 184 underarter. Sedan få vi pröfva på, om vi 
kunna bestämma en ros med den hjälp, vi nu fått. 
Om vi ej ta i betraktande Rosæ, Rubi, Taraxaca och 
Hieracia samt flera mera tillfälligtvis förvildade växter, an¬ 
märka vi som förut ej för Sverige antecknade följande arter: 
Cratœgus Palmstruchii Lindm., C. curvisepala Lindm., C. lage¬ 
naria Fisch, et Mey. Betula coriacea Gunnarss. och B. concinna 
G., hvilka båda arter äro utbrutna ur andra förut uppställda 
