18 
gagnat allt hvad det 17:de århundradets systematici uträttat, 
sammansmält detta till ett helt, förenat det till en lärobygg¬ 
nad, utan att i verkligheten hafva tillfogat något nytt. Man 
hehöfver dock nästan endast kasta en blick i Bauhins pinax 
för att finna arten af detta arbete, som han sjelf på titel¬ 
bladet kallar en Index till föregångarnes arbeten. Det var 
afsedt att utgöra en sammanställning af alla förut beskrifna 
former; det var, med detta mål, ett arbete af största prak¬ 
tiska nytta, men till hela sitt syfte af annan natur än Lin¬ 
nés arbeten. Alb. v. Haller, som bättre än någon kändt ve¬ 
tenskapens tidigare arbeten, och som äfven hade förmåga att 
bedömma dem, räknade Bauhinerne till den klass, som han 
efter arbetets art kallade ^ Collectores^. I motsats till Hal¬ 
lers uppfattning af Bauhin kan det vara skäl att äfven höra 
det omdöme, som han har om Linné. Han säger: Hoc anno 
1732 jprimum Caroli Linncei opusculum prodiit, vir% qui 
maximam in universa re herharia conversionem molitus est, 
et qui omnino pene integre suo fine est potitus, A natura 
ardente animo instructus, acerrima imaginatione, ingenio 
systematico, opportunitatibus imprimis posteriore suce vitce 
parte usus copiosissimis, eum ex universo orhe undique ad 
eum certatim naturales thesauri confluerent, omnihus sui 
animi virihus, quas possidet maximas, in novam rei lier- 
barice constitutionem incubuit: seque vivente et superstite 
placita sua a plerisque suis cocetaneis recepta vidit. Neque 
dissimulari potest, multo accuratius, quam prius solebat 
ab eo singulas plantce partes definitas esse, multoque magis 
naturam exprimere quce nunc dantur descriptiones, etsi 
« 
novam fere linguam ad eam rem excogitatam juisse faten- 
dum est. 
Sådant var omdömet öfver Linné hos en af de få af hans 
samtida motståndare, som kunde sägas vara honom värdig. Så 
vi dt jag förmått fatta förhållandet emellan dessa båda ut- 
