13 
äro hängande hos Adonis, men uppstigande hos Banunculus, 
— Slägtet Eeseda hade af Tournefort blifvit deladt i 3:ne 
slägten, som Linné sammanslog till ett enda. Oaktadt Linné 
lade den största vigt på delarnes antal i blomman, så sam¬ 
manförde han dock här arter, som just i detta afseende voro 
olika — arter som bordt i sexual-systemet föras till olika 
klasser och olika ordningar. Linné underlåter icke att an¬ 
märka förhållandet, men angifver dock här de flikade blom¬ 
bladen och den gapande kapslen såsom slägtets character 
essentialis. Det ar på detta sätt öfverallt naturen som är 
rättesnöret för uppfattningen — slägtena äro naturens, men 
det är naturforskarens uppgift, att uppsöka och characteri- 
sera dem. 
Linné säger sjelf, att ingen före honom lemnat så be¬ 
skaffade slägtkarakterer, omfattande alla fructiflcationens de¬ 
lar. Man har sedan gått vidare, månget Linneanskt slägte 
har blifvit deladt i flera; man har nogare undersökt delar, 
som på Linnés tid föga påaktades, och dermed funnit nya ' 
karakterer; men i afseende på den allmänna uppfattningen 
af slägtets begrepp och methoden för slägtenas karakterise¬ 
ring torde Linnés Genera plantarum ännu utgöra det mön¬ 
ster som följes. 
För den grundläggning af vetenskapen, som Linné af- 
såg, återstod ännu den riktiga uppfattningen och karakte¬ 
ristiken af arterne. Under den föregående tiden hade man 
upptäckt en mängd former, hvilka i de systematiska ar¬ 
betena funnos uppradade efter hvarandra, och hvardera med 
några karakteriserande ord. Men det har redan blifvit an- 
tydt att dessa former utgjordes af åldrar och varieteter lika 
väl som af arter, som äfven kunde tillhöra olika slägten. 
Charactererne voro otillförlitliga och hämtade utan åtskillnad 
från vigtigare och obetydligare förhållanden. Det gälde så¬ 
ledes å ena sidan att bestämma hvad som var art eller icke, 
