9 
tidens läroböcker mycket afvikande form. Och sjelfva denna 
form torde väl ock hafva sin förklaring dels i vetenskapens 
dåvarande behof framför allt af reda och bestämdhet, dels ock 
i det — i företalet' till PMlos, Botanica — tydligt utta- 
lade syftemålet med arbetet, att vara en ledtråd vid före¬ 
läsningar. 
Linné antyder sjelf att de observationer, som lågo till 
grund för uppfattningen i Fundamenta, ständigt ökats med 
nya; och att sådane observationer fortsattes äfven efter ut- 
gifvandet af PMlosopJiia finner man af här och hvar förän¬ 
drade åsigter, som framkommo i sednare arbeten. Äfven uti 
andra Linnés arbeten, när de utkommo i nya upplagor, fin¬ 
ner man öfverallt ändringar och beriktiganden, på grund af 
nya observationer. Med kännedom af dessa förhållanden är 
det för mig tydligt, att Linné var till hela sin riktning och 
sitt arbets-sätt fullkomligt motsatsen af hvad man velat göra 
honom till — en skolastiker —^ för hvilka, enligt den för 
dem angifna karakteristiken, de en gång uppgjorda teori- 
erne för alltid skulle stå fast, erfarenheten måste vika för 
den förut färdiga uppfattningen, och hvad som syntes icke 
vilja foga sig måste vändas och t^^das så länge tills det finge 
skenet af att passa in i det hela (Jfr Sachs p. 92). 
För så vidt jag känner, torde det vida öfvervägande an¬ 
talet af de observationer, till hvilka Linné i Phil. Bot. hän¬ 
visar, vara hans egna. Bland dessa observationer torde före¬ 
komma ett och annat, som ännu i dag kan förtjena upp¬ 
märksamhet; flera som, derefter bortglömde, långt sednare 
framkommit såsom nytt för vetenskapen. 
PMlos. Botanica bl ef småningom den allmänt erkända 
lagboken, icke blott för Linnés samtid, utan gälde såsom så¬ 
dan ännu in uti vårt århundrade. Den utkom i flera nya 
upplagor, den sista år 1803, ombesörjd af K. Sprengel, med 
de 365 §§ ännu återgifna, så vidt jag sett, med Linnés ord. 
