8 
In scientia natur ali 
Principia veritatis 
Ohservationihus confirmari dehent. 
Uti några af de nästan samtidiga arbetena, hvilka Linné 
sjelf angaf såsom delar af Fundamenta, framkommo förkla¬ 
ringar ocli motiver till vissa af de i Fundamenta förekom¬ 
mande afdelningarne. Men det var först i det långt sednare 
arbetet: Philosophia hotanicay som de observationer tillkommo, 
hvilka utgjorde grunderne för Linnés uppfattning af vextens 
delar. Det sednare arbetet bibehåller de 865 §§, så vidt 
jag sett, i samma nummerföljd, och oftast till uttryck och 
mening oförändrade; och kan således anses såsom en tillökt 
upplaga af Fundamenta, För att underlätta begagnandet 
hänvisas i båda, genom en inskjuten siffra, ifrån den ena pa¬ 
ragrafen till den andra. Jag kan icke fatta att i denna an¬ 
ordning finnes något skäl för antagandet, att Linné dernied 
afsåg att bevisa den ena § med den andra, eller att man 
deraf har rätt att draga någon slutsats om ständiga cirkel- 
bevisningar. Så vidt jag förmått uppfatta Linné, så antog 
han att bevisen öfverallt stodo skrifna i naturen, och, för de 
vexternes delar som han behandlade, i så tydlig skrift att 
de der kunde läsas af enhvar. Dessa hänvisningar till ob¬ 
servationer i naturen förekomma i många af de Linneiska 
arbetena i så rikt mått, att de i detta afseende torde kunna 
täfla äfven med nutidens bästa. Der man kan hafva olika 
meningar redogör Linné icke blott för sin egen uppfattning, 
utan äfven för andras; han hänvisar till och med på många 
ställen till hvad som kan tala för en annan uppfattning än 
hans egen (t. ex. om uppkomsten af nya arter i Phil, hot. 
Ed. 1. p, 99). Jag har ansett mig böra fästa uppmärk¬ 
samhet på dessa förhållanden, emedan deraf torde framgå att 
Linné för sin uppfattning stod på samma grund som nutiden, 
fastän hans codifiering af naturens lagar erhöll en från nu- 
