7 
dogör för dess historia, framhåller dess sorgliga tillstånd och 
beifrar utan skonsamhet begångna fel; men han anvisar också 
vägen för en ny och fastare grundläggning af hela veten¬ 
skapen i de olika riktningar som dä förelågo. Hans afsigt 
att omgestalta den framstår tydligt; han är medveten om 
företagets svårigheter och anar de möjliga följderne af sitt 
djerfva framträdande; på första bladet af Critica hotanica 
stå orden: ohsequium amicos, veritas odium parit Han var 
sjelf öfvertygad om att hafva funnit den fasta grund, hvarpå 
han hade att bygga \ och med sin clav, som han sjelf kallar 
den, hade han redan förvärfvat en kännedom af vextriket, 
som tydligen väckte förvåning äfven bland dåtidens beröm¬ 
daste Botanister, hvarhelst han med dem kom i beröring. 
Han kände således sjelf sitt berättigande att vara lagstiftare, 
och han talar också med lagstiftarens korta och bestämda 
språk. 
Linnés Fundamenta Botanica var ett arbete af ringa 
omfång, men som innehåller likasom uppränningen till hela 
den Linneiska reformen; uti numrerade 365 korta satser 
sammanfattar Linné vetenskapens grunder, utan någon som 
helst förklaring. Men man får dervid icke förbise att såsom 
ett memento stå på sista sidan de märkliga orden: 
' Huru Linné sjelf uppfattade vigten af sitt system synes 
kanske bäst af ett i Dela Gardieska archivet meddeladt fragment 
af ett bref till Kil. Stobseus, skrifvet före sommaren 1732... ”Men 
min method de Nuptiis plantarum gör jag aldrig till en gemen di¬ 
sputation, utan skall visa livad han doger till om jag någonsin får 
den lyckan resa. Han syns mycket enfaldig och stäld på narrak¬ 
tiga fötter, dock vet jag fuller att ingen tager reda på honom som 
ej har claven. Jag har vist indelningen för societeten som tänkte 
i förstone att jag var galen, men när jag fick explicera min me¬ 
ning höllo de sig från löje och lofvade sig skola befrämja mina 
uppsåt”. 
