5 
samma namn. Slägtet Stapelia kallades Asclepias af Tour- 
nefort, Cmssa af Eivinus, Äizoides af Kramerus. Euphor- 
bia hette Esula hos Eivinus, Tithymallus hos Tournefort. 
Man inser hätt hvilken oreda hcärigenom skulle uppstå; 
confusis nominibus omnia confundi necesse est, hade 
Caesalpinus redan 1583 haft anledning uttala. Det var icke 
bättre bevändt med Systemerne, som skulle utgöra hjelpredan 
för de heskrifna formernes uppsökande. Buskar och träd 
skiljdés ifrån örterne i särskilda klasser, och detta till och 
med af Eajus och Tournefort. Några ta lätt igenkänliga 
större grupper återkommo visserligen ofta i de olika syste¬ 
merne; men för resten grupperade man efter olika principer. 
Intet system förmådde göra sig allmännare gällande; man 
hade samtidigt Eivinianer och Tournefortianer. Äf det ena 
systemet hade man ingen hjelp att sätta sig in i det andra. 
När det således lätt hände att man icke fann sig fram till 
en redan heskrifven form, så heskrefs den under ett nytt 
namn, och infördes då ofta på en helt olika plats i syste¬ 
met. Samma vext kunde således förekomma under olika 
namn och på flera ställen i samma system, och möjligen på 
samma sätt i ett annat. Man har ett särskilt arbete af 
Bauhinus, i hvilket han redogör för 400 arter, som i ett då 
välbekant arbete blifvit beskrifne flera gånger. Det är lätt 
begripligt att olägenheterne af ett sådant tillstånd måste 
blifva kännbarare i samma mån som materialet ökades; oord¬ 
ningen och namnförbistringen måste till slut göra nästan 
hvarje framsteg omöjligt. 
Många vetenskaper hafva behof af en särskild språklig 
apparat för att kunna gifva nödig bestämdhet åt det som 
man vill uttrycka; och i hög grad måste detta vara fallet 
med naturvetenskapen, om den skall förmå att med ord re¬ 
dogöra för naturens hos olika väsenden på olika sätt modi¬ 
fierade former. Långt före Linné hade man också börjat an- 
