4 
kal sett den i lefvande tillstånd och endast ett jem- 
förelsevis litet pressadt undersökningsmaterial stått mig 
till buds, kan jag ej af egen erfarenhet afgöra, huru¬ 
vida den är ett species eller en varietet af Gr. verum ; 
der emot erhöll jag vid dess första anblick det intryck, 
att den måste vara annat än en blott lokalform af 
Gr. verum. Här har jag uppfört den som varietet, 
emedan jag ej trott mig böra afvika från Fieks ofvan 
citerade framstående arbete. 
De karakterer, hvilka skilja G. Wirtgeni från G. 
verum äro följande: stjelken styf, rak och öfverallt 
jemnhårig, upptill rundad, med nästan omärkliga rib¬ 
bor (hos G. verum är stjelken uppstigande, ofta böjd, 
trubbkantig, med 4 ganska skarpt markerade ribbor) ; 
bladen upprätta, slutna till stammen eller utstående 
snedt uppåt, längs kanterna inrullade; blomkrona mörkt 
guldgul (hos G. verum citrongul). 
G. moUugo v. hirta Marss. — 77 planta tota magis 
minusve hirta” (Marsson Plora von Neu-Vorpommern 
pag. 219) — Hall. Tylön; Sk. Landskrona på Gråen. 
Blommor blekgula. 
Tillhör, om man uppdelar Linnés art i tvenne, 
G. erectum *) Huds. och G. elatum Thuill., den senare. 
Synes vara identisk med vissa exemplar af Herb. norm. 
fase. II N:o 20 (G. mollugo L. ß ochroleucum Fr.), 
men enär andra exemplar af samma n:o äro glatta 
och då Pries hvarken på etiketten i Herb. norm. eller 
i No v. Fl. Suec., dit han hänvisar, nämner något 
om hårigheten, torde det vara rättast att upptaga 
Marssons namn, isynnerhet som namnet G. mollugo 
v. ochroleucum redan före Fries var användt af v. 
Wulfen (hvilken således är dess rätte auctor) för en 
glatt form. 
*) Gr. erectum har jag aldrig sett hårig; exemplar från Skåne, 
Halland, Småland, Gotland, Nerike, Upland och Medelpad hafva un¬ 
dersökts. 
