12 
dels till sist, att Th. rariflorum (H. N. XVI: 84) i 
summa veg. erhållit kännetecknet ”antheris subrotun¬ 
dis” under det att på de exemplar jag sett, knapparne 
äro synnerligen tydligt och långt spetsade. Häraf torde 
framgå icke mindre det, att Th. rar illorum varierar i 
sådana karakterer, som för en Thalictrum-art borde vara 
konstanta, än det, att Prof. E. Fries ej synes hafva varit 
alldeles bestämd i sin uppfattning af dess ställning till 
samarterna *). Ingalunda betydelselös är den omstän¬ 
digheten, att Læstadius ansåg Th. rariflorum v. bo- 
rale vara Th. simplex; icke heller den, att Prof. E. 
Fries år 1867 i Axells herbarium bestämt former, 
hvilka förefalla identiska med v. borealis, till Th. simplex 
och former, hvilka i allt väsentligt synas öfverens- 
stämma med egentlig Th. rariflorum till Th. flavum! 
Skall man måhända tolka dessa hans bestämningar 
såsom uttryck för begynnande tvifvel på Th. rariflori 
arträtt? 
Thalictrum flavum — På Öland vid Gflömminge 
träffade jag denna art med kort vertikal rotstock och 
talrika från densamme utgående rottrådar. Formen 
öfverensstämmer således i detta hänseende med Th. 
angustifolium, men torde dock alltid böra hänföras till 
Th. flavum. Att döma efter Peichenbachs figur n:o 
4687 (Icones) är nemligen Th. angustifolium genom 
sina blad tydligt och väl skild från alla former af 
Th. flavum. 
Arabis arenosa Lönnr. en bot. resa etc. i öfver- 
sigt af K. V. A:s Forhandl. 1882 n:o 4 pag. 51 — 
-compositis exstipellatis”, det senare ”floribus staminibusque erectis 
antheris submuticis”. 
*) I sum. veg. öfvergifves åsigten om dess slägtskap med Th. 
simplex och Th. flavum för tron på affiniteten med Th. kemense. Det 
säges nemligen pag 138: ”forma primaria Th. flavum, f. borealis Th. 
simplex referunt, quare cum his commutatum fuit, sed toto inflores- 
centiæ typo præcedenti (Th. kemense) proximum”. 
