15 
kes i min öfverty gelse, att A. arenosa och A. suecica 
— åtminstone såsom de hos oss uppträda — äro ohåll¬ 
bara arter. 
Viola alba Bess — Öland, Borgholm *). Diag¬ 
nosen till denna för Skandinavien nya Viola art är 
följande: rotstock kort, utsändande långa, sällan rot¬ 
slående, blad och blommor bärande, stoloner. Rot¬ 
stockens blad ovala, spetsade, sträfhåriga och — 
åtminstone några — perennerande, deras basflikar 
oftast utstående; stolonbladen triangulärt hjertlika med 
öppen bas. Stipler på rotstocken jemnbreda, lång¬ 
samt spetsade med cilier af halfva tvärdiameterns längd 
eller längre. Blommor på stoloner och rotstock sam¬ 
tidiga, hvita eller (sällan) blått anlupna. Kapsel klot- 
formig, äggrund eller omvändt äggrund, hårig. 
Ar synnerligen lätt att skilja från V hirta och 
V. odorata , men deremot lätt att förvexla med de äf- 
ven vid Borgholm växande hybriderna: V. alba + odo- 
rata , V. alba -f hirta , V. hirta + odorata. **) 
Silene nutans — denna art har, som bekant, i 
allmänhet fodrets nerver violett färgade, och i våra 
vanliga floror ***) omnämnes icke heller någon varia¬ 
tion i detta hänseende. En sådan förekommer dock, 
hvarom jag öfverty gat mig under mina exkursioner 
på Öland, der jag (vid Rödhälla) träffade en form, 
hvilkens foder var hvitt med gröna nerver. En 
analog form af Silene inflata med affärgadt eller rät¬ 
tare urblekt foder har jag i en föregående uppsats 
*) Artens utbredning är enJ. Nyman: Galiz. Transsilv. Serb. 
Bosn. Hung. Austr. p. d. Helv., Lothar. Gall. 
**) Då jag kommer att behandla de Svenska Viola-formerna i 
ett särskildt arbete, har jag här afstått från en närmare redogörelse 
för dessa synnerligen intressanta hybrider. 
***) Hartmans Flora ed XI pag. 229 — — — foder hvit- 
grönt, mörknervigt. Lange ed III pag. 232: ”Bægeret grønlig hvidt 
med violette striber.” Bi.ytt pag. 1063: ”bægeret bleggrønt med 
mørkere nerver.” 
