21 
stämma öfverens med ett af Th. Fries i Varanger 
Nyborg 10 j 9 1857 insamladt exemplar (”inter a et ß 
brunnescens media”), men liknar genom den svaga ve¬ 
getativa utbildningen verklig v. brunnescens från samma 
lokal. 
C. hirta ß hirtœformis — Öl. mellan Färjestaden och 
Skogsby i en sandgrop. 
C. distans — Bl. Karön. 
C. aquatilis — Bl. Djupadal och Karön. 
C. stricta — På Öl. vid Kolstad och Saxnäs förekom¬ 
mer af denna art en jemförelsevis lågväxt form med smärre 
ax. Måhända är den närmast att anse som C. turfosa (Fr.) 
Almqv. 
C. muricata v . virens — Öl. Replinge. 
o 
C. obtusatci — Sk. Abus i stor mängd på sand¬ 
fälten nära jern vägsstationen. Ny för Sveriges fastland. 
I Skåne är denna art till de vegetativa delarne 
måhända något mera utbildad än de i herbarier vanliga 
ex. af C. obtusata från Öland, hvilket väl beror derpå, 
att dessa i regeln äro tagnä på de torra backarne 
kring Borgholmsruinen. På fuktigare lokaler, t. ex. 
Replinge, har jag träffat i fråga varande art lika väl 
utbildad som vid Ahus. 
,, ,, f. bracteata — utmärkt genom ett udd- 
spetsigt, med de öfriga fjällen olika axfjäll vid axets 
bas. Öl. Replinge och Bornholm bland hufvudformen. 
Reichenbach d. yngre (Bot. Zeitung 1861, pag. 
246), A. Garcke (i Ver handl. d. Bot. Vereins f. d. 
Provinz Brandenburg, 4 och 5 h., 1860—1862 pag. 
157 ”Ueber die Verwandtschaft von Carex spicata 
Schk.”) och P. Ascherson (samma tidskrift och samma 
häften pag. 276 ”Die wichtigeren bis zum juni 1862 
entdeckten und bekant gewordene Fundorte in der 
Flora des Vereinsgebietes”) hafva framstält åsigten, att 
Carex obtusata Liljeblad (syn. C. spicata Schk.) ej är 
en sj elfständig art, utan en monastachysk (”typische 
Abweichung”) varietet af C. supina Wahlenb. Då 
denna åsigt synts mig vågad, har jag dels genom 
