22 
Professorerna Th. Pries’ och Y. B. Wittrocks samt 
Häradshöfding C. O. Schlyters välvilja skaffat mig 
tillfälle att se tyska exemplar af de begge arterna, 
så att jag kunnat jemföra dem med C. obtusata från 
Liljeblads lokal, Öland, dels tagit kännedom af de 
för åsigten (locis citatis) framstälda skälen. 
En blick på ofvan nämnda uppsatser gifver vid 
handen, dels " att Reichenbach endast sett C. obtusata 
i blomning, ej i frukt, dels att Gtarcke och Ascherson 
utom en viss habituel likhet påpekat l:o) att de ka¬ 
stanj ebruna, glänsande, nakna fruktgömmena hafva 
samma kulform hos begge och att nötterna hos begge 
äro gulgröna, trekantiga 2:o) att C. supina icke sällan 
har enkelt ax och då ”Seinen Merkmalen nach nicht 
von C. obtusata ß spicata *) getrennt werden kann.” 
Yid den förste af desse författare, Reichenbach, 
torde man ej skäligen böra fästa så mycket afseende 
som vid de båda öfriga, enär blommande Carices ej 
hafva nått den utbildning, som fordras för en riktig- 
bestämning. Garcke, som varit i tillfälle att jemföra 
fruktexemplar af de begge arterna och finner dem 
öfvergå i hvarandra, påpekar dock, att nötterna äro 
olika stora, och Ascherson till sist har sjelf anfört så 
vigtiga olikheter mellan dessa växter, att han med 
någon tvekan hade bort sluta sig till åsigten om deras 
art-enhet. Han visar nemligen, att C. obtusata har 
flerblommiga ax och trubbiga axfjäll, att C. supina 
har de förra fablommiga, de senare uddspetsiga, att 
dessa axfjäll äro af helt olika färg hos de begge ar¬ 
terna, att ”die letzte Lücke in der Reihe der Ueber- 
gangsformen” ännu är okänd —men ändock är han, som 
sagdt, viss om art-sammanslagningens fulla befogenhet. 
Någon bindande bevisning har således icke blif- 
vit lemnad af de nämnda auctorerna; de hafva anfört 
*) Nämnde författare gifver C. obtusata namnet C. obtusata ß 
spieata och C. supina namnet C. obtusata « supina. 
