26 
digt förstöres, ligger en 4—5 cellrader mäktig skle- 
renckymring af gulbrun färg; efter honom följer ett, 
åtminstone under första året oförvedadt och färglöst 
inre barklager, genom en förvedad, gul, strängslida 
skildt från den fibro-vasala cylindern. Är o sålunda 
visserligen i stort sedt tvärsnitten lika, så visar dock 
en närmare granskning betydliga skiljaktigheter, bland 
hvilka jag blott vill påpeka de mest i ögonen fallande. 
Hos C. supina ligga nemligen i det inre barklagret 
runda, från fibro vasalcy lindern skilda, bastknippen, van¬ 
ligen af samma antal som (6) och motsatta de upp¬ 
höjda ribborna, än sammangjutna med det subepider- 
moidala skierenchymet än skilda från detsamma; dy¬ 
lika periferiska bastknippen saknas helt och 
hållet hos C. obtusata. Den oförvedade inre barken 
är vid början af andra vegetationsåret hos C. obtusata 
inemot 3 ggr så mäktig som den sklerotiska ytter¬ 
barken, hos C . supina knappast dubbelt. Strängsli¬ 
dans celler äro smärre och deras väggar synnerligen 
starkt förtjockade hos den förra, hos den senare dere- 
mot större och deras väggar svagare, h var af följer, 
att lumina hos de förra knappast kunna iakttagas, 
hos de senare der emot framträda synnerligen tydligt. 
Kärlen äro hos C. obtusata i regeln betydligt större 
och ovala, hos C. supina rundade och mindre. I äl¬ 
dre stadium synes hos C. supina den inre barkväfnaden 
för vedas i närheten af baststrängarne, men för öfrigt 
résorberas, så att fibrovasal-cy lindern för oväpnadt öga 
tyckes skild från barken genom ett lakun-system. En 
dylik resorption har jag icke kunnat spåra hos C. ob¬ 
tusata. Mycket vore här att tillägga om det fibro- 
vasala systemet, om cellernas form i längdsnitt, om 
bastknippenas beskaffenhet m. m., men det sagda må 
vara nog, då jag ej afser att uppdraga en fullständig 
parallel mellan rhizomens anatomi hos de bégge ar¬ 
terna, utan endast vill constatera, att den inre byg- 
naden lemnar goda karakterer för deras åtskiljande. 
