40 
torde böra anses Sch. collinum (Mitt.) Lindb., spm af 
föredr. anträffats den 19 Juni 1865 vid Kitt el viken 
nära Hoburgen på Gotland. 
Sch. decipiens (De N.) bör enl. föredr. kallas Sch. 
cristatum (”Wils.) Lindb., då dess äldsta namn är Fis- 
sidens cristatus Wils. 1857. F. decipiens är åter af 
år 1863. Exx. af F. cristatus från Java ocli Ostin¬ 
dien stämma till fullo öfverens med F. decipiens, som 
af alla europeiska arter synes hafva den största ut¬ 
bredningen utom vår veridsdel, hvilket åter vållar att 
äfven hon uppträder under något olika former, som 
dock knappast förtjena att anses ens såsom varieteter. 
Schistophyllum Haraldi Lindb. n. sp. upptäcktes 
den 14 Okt. 1883 af föredr. och hans son, Harald, 
på en fuktig dikeskant i en leråker på Antila mark, 
nedanför villan Solhem vid Lojo kyrkoby. Denna 
art står närmast Sch. incurvum, men är lätt skild 
medels följ. korta diagnos: planta mollior; folia remota , 
breviora et latiora , . tenuiter et non incrassate limbata , 
limbo superne plus minusve remote s errato-dentato ) nervo 
multo tenuiore et in apice acutius culo dissoluto , cellulis 
multo majoribus laxioribus etc. En fullständig be- 
skrifning utlofvades i sammanhang med en utredning 
af alla de nordiska arterna inom detta ytterst natur- 
liga, intrasslade och artrika slägte. 
Sch. alpestre Lindb. är en ny underart af den 
mångformiga Sch. bry oides, hvilken föredr. funnit väx¬ 
ande i springor på glimmerklippor i öfversta delen af 
björkregionen invid Sprenbäkken norr om Kongs vold 
på Dovre i Norge (d. 19 Juli 1882). Hon skiljes 
från artens typ genom: folia angustiora , summa fere 
linearia, breviter acuta (nec obtusiuscula et acuminata), 
limbo tenui et fere ubiqve serrulato, ad apicem longius 
infra dissoluto ut et nervo tenuiore. Nästan aldeles ty¬ 
pisk Sch. bry oides samlade föredr. d. 23 Juni 1882 
i en skuggig klipphåla invid ett litet vattenfall i skogs- 
regionen öster om jern vägsstationen Lille Elvedalen 
