76 
hvilken rätt A. förkastat det namn, som jag gifvit denna 
form, hvilken jag först urskilt och rigtigt framstält? Jo, 
emedan personen, efter hvilken det blifvit gifvet är ”honom 
— Hr A. — alldeles okänd!” Detta objektiva skäl är obe¬ 
stridligt! Men uppgiften att R. Lagerbergii är uteslutande 
kustform, såväl i östra s. västra Sverige (hvilken uppgift 
förmodligen skulle styrka lämpligheten af namnet ”maritimus”) 
är origtig. Ty R. Lagerb. jämte R. acuminatus o. Wahlber- 
gii äro de Corylifolii-former, som längst aflägsna sig från hafvet, 
under det andra, t. ex. R. rosanthus, acutus och cyclophyl- 
]us endast förekomma i dess omedelbara granskap. För öf- 
rigt förekommer R. Lagerb., såvidt hittills kändt är, ej i 
östra Sverige. Formen haïtiens från Örö, hvilken A. förer 
hit, är en främmande, med R. Lagerbergii oförenlig form, 
liksom ock R. ”hallandicus”. 
42. B. * rosanthus eriocarpus kallar A. R. ”coryl. * ma¬ 
ximus var. cordatus”: åter ett attentat mot prioriten, enär 
jag först urskilt och benämt denna form, hvilken A. lärt 
känna hufvudsakligen genom mina exsic. och beskrif- 
ningar. 
43. B. rosanthus * leiocarpus kallar A. R. ”coryl. * ma¬ 
ximus var. raduloides”, hvilket sistnämda han fordrar att jag 
bort upptaga. Men R. raduloides (se Norges fl.) är ett her- 
bariifabrikat och dertill af en monströs form (såsom jag förut 
visat A.) hvars hufvudsakliga kännetecken uppgifves vara 
den rika heväpningen och glandulositeten på årsskott och 
blomgrenar, nästan såsom hos R. Radula (af hvilken och R. 
”corylifolius” den anses vara hybrid), samt mycket stora 
blommor, ”som nästan äro de största, som A. sett hos någon 
europeisk form!” med rundade n. klolösa kronblad och stån- 
darne kortare än stiften. Intet af allt detta passar på min 
form, som icke har ens den aflägsnaste likhet med R. Radula. 
Imeilertid_, då n tmnet ”raduloides”, såsom gifvet åt en miss¬ 
bildning, icke längre kunde bibehållas i dess ursprungliga 
betydelse, öfverför nu A. (i ”Some Observat.”) detsamma på 
min R. rosanthus och jämkar beskrifningen derefter, så att 
den, jämförd med be^kr. i Norges fl., blifvit oigenkänlig. 
Men huru kan då A. citera Norges fl. för denne nye radu¬ 
loides? Detta namn, grundadt på en oriktig hypotes och 
några atypiska herbarii-kvistar, tillhör det slaget, som måste 
förkastas. 
44—45. B. dissimulans kallar A. R. bahusiensis, klan¬ 
drande att jag ”icke respekterat det af lektor Scheutz redan 
gifna namnet”. Skälen dertill voro följande: 
