77 
l:o. Den af Sch. 1879 funna formen, som tillhörde a 
nitens (exs. n. 44), hade redan 20 år förut blifvit tagen af 
mig och Leffler i Onsala och Björkeris. Ännu tidigare hade 
jag funnit den vid Beateberg på Klöfverön, hvarifrån exempl. 
. under namnet ”R. trifolius” medföljde den Rubus-samling, 
som A. hade till låns, då han bearbetade detta slagte för 
Hartm. flora, der han bestämde den till R. fruticosus, ytt¬ 
rande: ”på Klöfverön i Boh. har Lindeb. funnit en form med 
konstant 3-fingrade blad” (1. c. p. 280). 2:o hade ß obum¬ 
bratus (exs. n. 45) redan 1857 blifvit tagen af Blytt vid 
Grimstad och af mig 1858 vid Uhlenäs. Äfven denna förde 
A. till R. fruticosus i Norges fl., der han p. 1160 yttrar: 
”i prof. Blytts samlingar ligger en form af denna art”, hvar- 
till bifogas en ganska igenkänlig beskrifning på en blomgren 
af R. dissimulans. — Lektor Scheutzs fynd var således hvar, 
ken nytt eller obeskrifvet. — Dessa båda former, a och ß, 
utgöra en distinkt och väl begränsad art, för hvilken jag 
äfven af andra skäl måste förkasta namnet ”bahusiensis”, ty 
det afsåg dels blott den ena formen af arten och passade 
dessutom föga för hans kända utbredning: Boh., Hall., Wg.- 
Norge och Danmark. Deremot passar, synes mig, ganska väl 
namnet dissimulans , hvilket icke är så alldeles ”without any 
sound reason”, som A. påstår, enär det varnande påminner 
om vanskligheten af identifieringar blott på grund af herbar. 
exemplar, hvilka här förledt A. att föra båda dessa former 
till R. fruticosus. 
46. JR. serrulatus uppstäldes af mig 1884 med tvekan 
under R. dissimulans. Vid ytterligare jämförelse mellan lef- 
vande exempl. har jag funnit denna förening onaturlig ,, hvar- 
för jag i exsik. skilde dem, hvilket dock A. klandrar. Ty att 
skilja det i verkligheten skilda kallar A. att ”pulvérisera 
arterna”, hvartill han ingalunda gör sig skyldig, då han t. ex. 
förenar 
47. JR. acutus med R. ”nemoralis”. En jämförande blick på 
n:ri 38 o. 47 i mina exsik. visar orimligheten af deras för¬ 
ening. A. fäster sig här blott vid snarlikheten i bladform, 
men förbiser de vigtigare karaktärerna, t. ex. den rikt ut¬ 
bildade frukten, de stora skaftade stiplerna (s. hos R. immo¬ 
ral. äro n. trådsmala) m. m. m. 
48. 49 JR. cyclopliyllus kallar A. R. ”corylifol. * maximus 
var. angiocarpus”, hvilken han beskrifvit i Some Obs. efter 
mina exsikkater. Men beskrifningen på herbariiexemplar blir 
naturligen alltid ofullständig och delvis origtig. Så ock på 
denne. Om ttirio upplyses att den är arcuatus, liksom hos 
