81 
jordmån och deraf föranledd brist på föda. Sådant har jag 
funnit vara fallet äfven på Wäinö. Skulle hr L. hafva fun¬ 
nit bergsrötterna derstädes fetare, så måste detta hafva berott 
på tillfälliga omständigheter. 
Så vidt det varit mig möjligt har jag alltid sökt bibe¬ 
hålla de gamla namnen, och detta tillochmed då andra för¬ 
fattare förkastat dem. På samma sätt har jag äfven behand¬ 
lat hr Lindebergs namn, hvarpå hans af Focke förkastade 
artnamn R. polyanthemos kan anföras såsom exempel. Jag 
har nämligen sjelf alltid hyst en afgjord motvilja mot att 
införa nya namn inom detta så namnrika slägte. Herr Lin¬ 
deberg beklagar sig emellertid öfver att jag förkastat några 
af hans namn, och jag anser mig derför skyldig till att upp¬ 
lysa om anledningen till detta mitt förfarande. Hvad först 
R. Selmeri beträffar, så har den med detta namn betecknade 
formen förut af mig benämnts JR. villicaulis Koehl., och 
denna min bestämning har bekräftats af såväl Marsson som 
Focke, hvilken senare till granskning fått från mig mottaga 
en hel serie mycket fullständiga exemplar, som af Kand. 
Murbeck för ett par år sedan insamlades i Norge för min 
räkning. Ehuru jag sjelf hyser vissa tvifvelsmål om den 
norska formens identitet och tvekar huruvida den måhända 
ej snarare är att hänföra till den engelska R. Lin dlei anus 
Lees, så anser jag det dock riktigast att tills vidare låta den 
bibehålla det namn <jen en gång fått, tills det blifvit fullt 
konstateradt till hvilken kontinental art den rätteligen hör. 
Ty att den finnes på kontipenten eller åtminstone i England, 
derom hyser jag ej ett ögonblicks tvifvel, då jag från Eng¬ 
land eger samma form under flera olika namn. Att under 
sådana förhållanden gifva den ett nytt namn skulle endast 
tjena till att onödigtvis öka lasten af synonymer och att 
minska antalet af ännu obegagnade artnamn, som en ifrig 
art jägare kan hafva till sin disposition. Att svårigheten 
att finna lämpliga artnamn redan nu medför sina olägenheter, 
har hr L. sjelf haft tillfälle att ådagalägga, då han åt en af 
sina s. k. nya arter gifvit namnet R. confinis, ehuru detta 
redan användts af P. J. Müller i hans för hr L. annars ej 
obekanta arbete. At R. Lagerbergii och några närstående 
former har jag reserverat det gamla Linneanska namnet R. 
maritimus , ehuru det varit mig väl bekant, att Linné med 
detta namn åsyftat en annan form (1. c. pag. 87). Att upp¬ 
kalla växter efter personer, som ej inlagt någon förtjenst om 
botaniken, är dessutom ett oskick, som jag ingalunda vill 
låna mig åt att uppmuntra. — R. rosifiorus innefattar 
6 
Bot. Not. 87. 
