90 
des i blommorna sysselsatt med att insamla pollen. 
Den gjorde aldrig försök att åtkomma lronung vare 
sig på ena eller andra sättet ock torde ej förstå sig 
på inbrott. För blommornas befruktning kar den väl 
ringa betydelse, enär den ju kar föga anledning, att 
besöka de äldre pollenfria blommorna, kvilka är o de 
ende, som kunna befruktas. 
Vi finna således, att Aconitum Ly cocionum L. är 
en synnerligt väl utpreglad kumleblomma, som lyc¬ 
kats utestänga andra insekter ock därföre kar att 
glädja sig åt så mycket talrikare besök af väl utru¬ 
stade liumlearter. Frågar man sig hvad det är, som 
utestänger de andra insekterna, så är det klart att 
alla utom större kumlor ock fjärilar äro utestängda 
blott och bart genom konungs vägens stora längd. Men 
k vårföre besökas då ej Aconitumblommorna af fjärilar, 
åtminstone af skymnings- ock natt-fjärilar? Svaret 
kärå tror jag mig hafva funnit i en grundolikhet 
mellan humlornas ock fjärilarnes sugorgan, som för 
så vidt jag kunnat finna hittills ej blifvit uppmärk¬ 
sammad med afseende på dess betydelse för växtverl- 
den. En humla kan nämligen, såsom jag sjelf öfver- 
tygade mig om i Aconitum blommor, kvilkas sporre 
jag i spetsen afskurit, röra ock böja sugtungans spets 
i alla riktningar ock följaktligen utan svårighet sticka 
in den samma i de fritt liggande nektarierna inuti 
sporrens spets äfven då, när sporren är mer eller 
mindre starkt uppåtböjd. Allt kvad jag sett på fjä¬ 
rilar i naturen ock känner om deras sugrörs inre 
bygnad, synes mig deremot bevisa, att detsamma väl 
kan sträckas ut tills det blir alldeles rakt, men att 
det ej af fjärilen kan böjas uppåt. En fjäril, som sät¬ 
ter sig i mynningen af blomman till Aconitum, kan 
således ej, hur lång än dess sugtunga är, åtkomma 
konungen, enär den ej förmår lyfta tungans spets, så 
att den kommer in i nektarierna. Det läte möjligen 
tänka sig, att sugröret mekaniskt skulle följa sporrens 
