91 
undre sida åt och på det sättet nå sporrens spets och 
i så fall vore allt godt och väl, förutsatt att honungen 
afsöndrades i sjelfva sporrens spets, men då nu så ej 
förhållandet, utan djuret sjelft måste ega förmåga, 
att böja spetsen uppåt och sticka in den i nektarierna, 
anser jag, att fjärilarne genom sporrens böjning och 
honungens läge äro alldeles utestängda från Aconitum 
blommorna. Detta gäller naturligtvis i synnerhet om 
formen (3, som tydligen står högre både på grund af 
dess utveckling och deraf, att den på ett fullkomli-. 
gare sätt utestänger andra insekter än humlor. Man 
kan nu visserligen invända, att en nattfjäril — dag- 
fjärilarne äro genom sjelfva blommans form utestängda 
— kunde vara nog klok att sätta sig upp och ner i 
blomman, hvarigenom alla hinder vore undanröjda. 
Så länge emellertid ingen ännu iakttagit, att en fjäril 
förstått intaga ett sådant läge i en zygomorpli blomma, 
tillåter jag mig betvifla möjligheten deraf och tror, 
att dessa mina tvifvel skola delas af alla, som iakta- 
git fjärilar vid deras besök i blommor. 
Ar min här ofvan framstälda åsigt om rörlighe¬ 
ten hos fjärilarnes sugtunga riktig, så kan man hä¬ 
danefter såsom kännetecken på en verklig fjärilsblomma 
till de hittills vanliga tillägga, att honungs vägen skall 
vara rak eller nedåtböjd i förhållande till det läge, 
som fjärilen på grund af blommans bj-gnad måste in¬ 
taga, då den suger honung. 
II. Den 27 April 1886. 
1. Prof. J. Eriksson föreläde och demonstret ade ”Fungi pa¬ 
rasitici scandinavici,” fase. 4 och 5 (Jfr i afseende på nya former 
etc. Botan. Notiser 1886: s. 189). 
2. Några Carex riparia liknande former. 
Af S. Almquist. 
Dessa Carex - former voro samlade af Hr A. E. 
Lulir, och utgjordes af: talrika former af C. evoluta , 
