100 
och i de yngre internodierna är kollenkymet, oaktadt 
sin större massa, härutinnan afgjordt underlägset, hvil¬ 
ket man lätt märker genom att taga bort stipelslidan 
och skaka stjelken, då den numera obetäckta delen 
vid internodiets bas visar sig ega mindre böjfasthet 
än internodiets utväxta delar. Stipelslidan hjälper nu 
till att förläna de innanför densamma liggande delarna 
af stammen en lika stor stadga och böjfasthet som 
de utväxta, ofvanför densamma belägna delarna, och 
dess ofvan beskrifna bygnad synes vara ganska väl 
lämpad för ett sådant mekaniskt skydd. Längre ned 
på stammen, der det fordras en större böjfasthet än 
upp emot toppen, blir slidan otillräcklig såsom ett 
mekaniskt skyddande organ. Den innanför liggande 
delen af stammen tillväxer på tjockleken, spränger 
sönder slidan och sväller knutformigt ut. Här har 
kollenkymet, tack vare sitt betydliga tilltagande i 
massa, trängt undan stipelslidan från dess funktion 
såsom mekaniskt skydd och sjelf helt och hållet öfver- 
tagit denna roll. Stipelslidan synes äfven ha en an¬ 
nan förrättning, nemligen att skydda de interkalära 
till växt väfnader na mot afdunstning, hvarj ernte den hos 
denna liksom äfven hos andra Polygonum-arter väl 
spelar någar roll vid regnuppfangande. 
Hos P. aviculare och P. Baji synes den om- 
nämda anatomiska reduktionen i de från slidan fritt 
utlöpande flikarna ytterligare tala för slidans egenskap 
af skyddande organ i mekaniskt afseende och mot 
afdunstning, ty dessa flikar hafva tydligen blifvit re¬ 
ducerade till följd af sin funktionslöshet. Biologiskt 
förhålla sig P. aviculare och P. Hydropipcr ungefär 
lika: bägge växa upprätt, ehuru aviculare , som bekant, 
äfven nedliggande, och interkalär tillväxt förefinnes 
hos båda. P. aviculare har svagare anordning af 
nerverna, men i ersättning den hornväfnadsartade 
bildningen i slidan. Jag har dock ej haft tillfälle 
undersöka, huruvida någon skilnad förefinnes i stipel- 
