102 
livad de allra yngsta internodierna beträffar, icke ha 
sa stort behof af, alldenstund den interkalära tillväx¬ 
ten är i mycket ringa grad utbildad. De yngsta 
internodierna äro mycket korta och alltigenom af en 
lös konsistens utan några utbildade mekaniska väfna- 
der; de behöfva tydligen skydd mot afdunstning, och 
ett sådant lemnas dem derigenom, att stipelslidorna 
äro mycket långa och betäcka icke blott hela det till¬ 
hörande inter nodiet, utan äfven en del af det nästöfre. 
De unga internodierna täckas sålunda af två eller 
flera hvarandra omslutande slidor. Denna inrättning 
finnes visserligen äfven hos andra arter och torde väl 
allmänt förekomma, men hos denna är den betydligt 
kraftigare än hos någon annan af de undersökta, och 
ersätter här det skydd mot afdunstning, som hos an¬ 
dra arter företrädesvis lemnas af de förtjockade cell¬ 
väggarna i slidans väfnader. 
P. rotundifolium är trädartad och klättrande. 
Böjfästhet är sålunda icke i högre grad af nöden, 
hvaremot stammen bör skyddas mot slitning. En till¬ 
passning härutinnan torde visa sig deri, att interkalär 
tillväxt icke synes uppträda. I motsatt fall skulle 
nemligen stammen vara illa skyddad mot slitning till 
följd af de svaga, i utveckling stadda väfnaderna vid 
internodiernas bas. I sammanhang med saknaden af 
interkalär tillväxt visar sig stipelslidan, såsom ofvan 
är anfördt, högst reducerad. Denna reduktion har 
för öfrigt icke blott karaktären af en indirekt anpass¬ 
ning, till växtens biologiska förhållanden, utan äfven af 
en direkt sådan, då stammen i sin omkrets icke behöf- 
ver några mekaniska väfnader, som skydda mot böjning. 
Hos unga internodier synes den af stora, papillöst ut- 
stjälpta celler bestående epidermis bilda ett ganska 
godt skydd mot afdunstning, hvarjemte korkbildning 
ganska snart inträder. Äfven från denna synpunkt 
är sålunda stipelslidan onödig. 
