103 
P. Convolvulus förhåller sig biologiskt ungefär 
likartadt med föregående. Skydd mot afdunstning är 
icke af nöden, då interkalär tillväxt synes saknas. 
Noderna äro, liksom hos P. repens och P. rotundi folium, 
aldrig uppsvälda. 
Den 8 Februari 1887. 
Bidrag till Salixformationernas utvecklingshistoria på 
Klarelfvens stränder. 
Af 
Kand. J. A. 0. Skårman. 
I ett föreg. föredrag har jag framhållit, att Klar¬ 
elfvens stränder i allmänhet äro af den beskaffenhet, 
att de i hög grad gynna en Salixvegetations uppkomst 
och utveckling. Den lösa, n. stenfria, sand, hvaraf 
de bestå, sätter ett mycket ofullkomligt hinder mot 
det framrinnande vattnet och lösryckes derför lätt vid 
tider af högt vattenstånd. Vid sidan. af denna ur- 
gräfning, som företrädesvis försiggår vid branta och 
af strömmens riktning direkt träffade stränder, pågår 
naturligtvis en nybildning, i det att den lösryckta 
sanden föres in på lugnare vatten eller vid inträffande 
nivåsänkning sjunker till botten och bygger upp nya 
stränder och bankar. Härigenom garanteras följakt¬ 
ligen Salixfloran ständigt nya lokaler. Detta är för 
densamma af så mycket större betydelse, som hennes 
herravälde å de förut ockuperade markerna vanligen 
endast är af begränsad varaktighet. Dessa kunna 
nemligen med tiden undergå hvarjehanda förändringar; 
vattenhalten kan minskas, antingen derigenom att 
elf ven skurit sig djupare ned i den lösa bädden eller 
derigenom att nya sandlager afsatt sig utanför de 
förutvarande, och härmed ha försvårade lifsvilkor in¬ 
träd t för pilarterna. Marken är ej längre så tjenlig 
för dem, hvaremot den angränsande löf- och barrsko¬ 
gen finner sitt tillträde under lä ttadt, de olika forma- 
