109 
ter som skulle karakterisera vare sig det ena eller 
andra slaget af Salixformationen har jag ej lyckats 
finna. 
S. daphnoides , den tredje af de arter, som genom 
sin individmängd karakterisera Salixvegetationen i 
Klarelfvens floddal, är den enda, som går segrande 
ur striden med den mäktiga grannen Alnus incana. 
Sällan uppträder den i slutna bestand såsom triandra 
och nigricans , utan merändels enstaka, livar vid de 
särskilda individerna kunna stå mer eller mindre 
tätt med dessa båda och Al mis som vanliga följesla¬ 
gare. Hvarhelst jag funnit dessa blandade om hvar¬ 
andra syntes alltid daphnoides utveckla sig fullkomligt 
ogeneradt af sin omgifning. Nu är den visserligen 
genom sin resliga växt skyddad mot öfverskuggning 
af såväl Alnus som annan löfträdsvegetation, men 
man skulle likväl kunna tänka sig, att densamma i 
yngre stadium på en ofördelaktig lokal t. ex. omgif- 
ven af äldre, kraftiga Alnusbuskar skulle förkrympas 
eller till sin skada påverkas af dessa. Efter hvad 
jag hittills varit i tillfälle se, inträffar dock ej detta. 
Vid Dejefors fann jag å en flack strand en tät dunge 
sammansatt af A. incana , S. daphnoides och nigri¬ 
cans. De båda förstnämnda växte i ungefär lika 
mängd och syntes vara jemnåriga, hvadan en täflan 
emellan dem med all sannolikhet här egt rum, en 
täflan, som emellertid blifvit oafgjord r ty jag kunde 
ingenstädes se, att den ena bestämdt gifvit vika för 
den andra. 
2 . Licentiat Harald Strömfelt förevisade teckningar 
och preparat af Rhodochorton membranaceum Magn., 
från Bohuslän, hvilka bekräftade Collins’ iakttagelse, 
att denna egendomliga floridé ej växer utanpå utan 
inuti kitinväggen hos Tulrelaria, Diphasia m. fl. Hy- 
drozoer. 
/ 
