169 
verselt och således utvisande den ursprungliga anord¬ 
ningen. Beteckningen i fig. 5 är i öfverensstäinmelse 
med den i fig. 4. 
Förekomsten af ett enda förblad skulle i föreva¬ 
rande fall kunna tydas på tvänne sätt: antingen är 
det ensamma (utvecklade eller undertryckta) förbladet 
det första i ordningen och det andra är upptaget i 
fodret såsom dess yttre blad, eller är det stundom ut¬ 
vecklade förbladet det andra och ett första, konstant 
undertryckt, måste antagas; dess plats blifver motsatt 
det första, så att ställningsförhållandet i högblad och 
foder (div. 1 / 2 ) ej rubbas. I båda fallen stå de två 
första bladen vid blomskaften transverselt, liksom vid 
de veget, axlarne hos i fråga varande växt och hos 
dikotyledonerna i allmänhet. 
Af flera skäl synes mig det först nämnda antag¬ 
ligast. Så kan anföras, att toppblomman i de flesta 
fall föregås af ett enda högblad, vidare att ett före 
det stundom utvecklade förbladet gående blad, i öfver- 
ensstämmelse med sist nämnda tydning, aldrig an¬ 
träffats. Det i fig. 6 angifna, sällsynta fall är i denna 
fråga upplysande; förbladet till första sidoaxeln är 
undertryckt (dess plats angifves genom en punkterad 
linie), andra sidoaxeln har mot vanliga förhållandet 
tvänne förblad, v 1 och v 2 , sittande ett stycke upp på 
blomskaftet och på samma höjd. Det är att märka, 
att blomknoppen genom uppträdandet af v 2 fått en 
alldeles omvänd ställning. Det kan ej antagas, att v 2 
är ett annars konstant undertryckt första förblad, ty 
i så fall skulle blomknoppen genom dess tillfälliga 
uppträdande icke hafva erhållit en förändrad ställning; 
v z är tydligen yngre än v 1 och just det blad, som 
annars normalt ingår i fodret och hvars uteslutande 
derur medfört knoppens omkastning. Man måste, om 
man vill fasthålla det andra sättet att tyda förbladen, 
äfven här antaga ett undertryckt första förblad, så att 
alltså högbladen skulle vara trenne, ett antagande som 
12 
Bot . Notis . 188 7. 
