172 
antal örtblad, sa att blommorna få en bestämd orien¬ 
tering, kan en sådan åsigt om blomställningen genom¬ 
föras, och den är oförenlig med hvad ofvan blifvit 
framstäldt om a- och b-grenarnes olika styrka inom 
den veg. o'ch flor. regionen. Antagandet af ett fel¬ 
slående af ett antal örtblad understödjes icke i före¬ 
varande fall af direkta iakttagelser och kan väl icke 
heller ex analogia bestyrkas. Då, så vidt jag kunnat 
finna, förbladen ursprungligen stå trans ver seit, bort¬ 
faller det skäl, hvarpå det nämnda antagandet grun¬ 
dar sig. 
Det är sammanträffandet af flera mindre vanliga 
såväl tal- som ställningsförhållanden, som förorsakar 
de svårigheter, hvarom de skiljaktiga tydningsförsöken 
bära vittnesbörd. På det ensamma förbladet följer en 
2-talig krans, på denna en 5-talig; i förbladets, eller, 
om man så vill, förbladens ställning och i de båda 
hyllekransarnes inbördes anordning råda vanliga ställ- 
ningslagar, och det mera ovanliga består i sättet för 
den 2-taliga kransens anslutning till det enda förbla¬ 
det och står med största sannolikhet i samband med 
det andra förbladets upptagande i denna krans. I de 
fall då förbladen finnas utvecklade, konstateras utan 
svårighet deras ställning till fodret, och det är att 
märka, att samma ställning förefinnes hos de motsva¬ 
rande bladen vid de relativa hufvudaxlarne och t. o. m. 
vid hufvudaxeln. Enligt den i det föregående fram- 
stälda åsigten om förbladen och blomställningen finnes 
icke något skäl att antaga undertryckning af andra 
blad än det tillfälliga försvinnandet af förbladen. 
Almquists fig. 1, Bot. Not. 1884 p. 156, angif- 
ver enligt min mening icke den ursprungliga ställnin¬ 
gen af blomknopparne utan i det närmaste den genom 
deras ömsesidiga tryck slutligen uppkomna och är föga 
afvikande från bifogade fig. 4. Liksom i allmänhet 
vid zigzagknippet vrida sig äfven i blomställningen 
