211 
natans L. var. conocar pa F. Arescli. från sjön Immelen 
i Skåne. 
Då växten vid groningen utvecklar sig ur fröet, 
intager den till en början — såsom bekant är — en 
fullständigt upp- ock nedvänd ställning *). Den visar 
sig såsom groddplanta bestå af l:o en uppåt vettande 
hufvudrot, 2:o en bypokotyl stam, 3:o två nedåt rik¬ 
tade lijertblad, samt 4:o knoppen till den blifvande 
epikotyla bufvudstammen med en axillär hjerfblads- 
knopp på livardera sidan. 
Hufvudroten stannar i de flesta fall för alltid uti 
ett nästan fullkomligt outveckladt tillstånd. Någon 
gång tillväxer den dock bos groddplantan något litet 
(nående bögst en längd af 1 cm.), men får dock aldrig 
vare sig rotliår eller rotgrenar **). Hos sådana något 
förlängda bufvudrötter inverkar den starka, inneboende 
geotropismen på ett sådant sätt, att roten gör en stark 
bågformig böjning nedåt, h var vid groddplantan upptill 
kommer att afslutas af ett nästan metkroksformigt 
parti. 
Till motsats mot bufvudroten utvecklar sig den 
bypokotyla stammen både kraftigt och snabbt. Den 
når ofta en längd af 10—13 cm. och afslutar sin 
längdtillväxt väsentligen under i fråga varande stadium. 
De båda hjertbladen är o, såsom bekant, högst 
olika till form och storlek. Det ena — hvilket må 
*) Beträffande förklaringen af detta egendomliga fenomen 
se J. Sachs ”Vorlesungen üb. Pflanzenpliysiologie.” Leipzig 
1882, sid. 859. 
**) Den uti ”Die Biologie d. Wassergewächse” von H. Schenk, 
Bonn 1886, sid. 147 förekommande motsatta uppgiften är helt 
visst ej riktig. — Om saknaden af rotmössa hos hufvudroten, 
se ”Unters, üb. Wachsthumsgesch. u. Morphol. d. Phanerog.- 
Wurzel” von J. Reinke, sid. 20 (Botan. Abhandl. herausgegeb. 
von J. Hanstein, 3 Heft. 1871.) 
