225 
Men icke nog härmed. Äfven beträffande de 
sjelfständiga formernas uppfattning och begränsning 
q var stå ännu så många t vistiga spörsmål, att en för¬ 
nyad behandling jemväl af dem kan vara önskvärd. 
Så exempelvis inom den grupp R. maritimus och Ii. 
palustris , som för tillfället närmast är i fråga. Och 
dock anses denna i allmänhet höra till de minst vansk¬ 
liga inom slägtet. Att så icke är fallet, framgår emel¬ 
lertid tydligt vid en sammanställning af de åsigter, 
som angående dessa båda arters inbördes förhållande 
gjort sig gällande. 
Vid sidan af Linnés R. maritimus uppstäldes re¬ 
dan tidigt ungefär på samma gång af Thuiller och 
Smith en form, af den förre kallad R. limosus af den 
senare R. palustris , hvilken ännu i de engelska, fran¬ 
ska och skandinaviska hororna under namnet R. pa¬ 
lustris Sm. uppfattas som en väl skild och med den 
typiska R. maritimus L. likvärdig art. Anmärknings- 
värdt är emellertid, att i motsats härtill dess arträtt 
ganska snart började dragas under debatt af mellersta 
Tysklands florister, till dess R. palustris Sm. numera 
af de allra flesta bland dem framställes såsom blott 
en underordnad variation af R. maritimus L. 
För den, som studerat dessa former något när¬ 
mare, måste en dylik sammanslagning förfalla ganska 
egendomlig och knappast synas förklarlig utaf blott 
olika uppfattning af artbegreppet. Då jag 1883 för¬ 
sta gången *) tog denna grupp under behandling och 
genom anförande af en del nya eller mera preciserade 
kännetecken såg mig i stånd att ytterligare bekräfta 
de båda arternas sjelfständighet, leddes jag derför också 
*) I en d. 2 Mars 1883 till Filos. Fakulteten i Lund in- 
lemnad licentiatuppsats: ”Bidrag till kännedomen om slägtet 
Rumex , särskildt några hybrida former deraf,” mskr. 60 sidd. 
-f- 1 tafla. 
Bot. Notis. 188 7. 
16 
