269 
vägen österut, passerade strax söder om sjön Leejaur 
floden Harlofkas källor, derefter öfver Porojaur ocli 
Kolmejaur till den stora lappbyn Jokonsk (Jokonga) 
vid floden Jokkos mynning, dit de framkommo den 3 
Sept. Den genomresta trakten kartlades i allmänna 
drag af mag. Bamsay med tilllijelp af diopter ocli 
kompass. Under hela vägen sågs barrskog (gran) 
blott vid Leejaur; björken deremot bildade glesa ocli 
låga bestånd längs stränderna af de större vattendra¬ 
gen. Emellan dessa senare utbreda sig låga men vid¬ 
sträckta, lindrigt kuperade tundraplatåer; sänknin¬ 
garna på dessa platåer intagas merendels af stundom 
flere verst breda vattensjuka kärrmarker, bevuxna med 
risig dvergbjörk och gråvide. Karakteristisk för trak¬ 
tens utseende är förekomsten af talrika, större och 
mindre sjöar med grundt och klart vatten; bottnen 
består vanligen af groft krosstensgrus; på deras strän¬ 
der ses ofta stora, branta torfkullar, som nå en höjd 
af 3—4 m. och äro beklädda af grå, tvinande skorp- 
laf och glest ris. Björken saknas vanligen i dessa 
mindre dalsänkningar, i synnerhet österut, men en¬ 
staka eller gruppvis anträffas den ej sällan på kam¬ 
men af lägre, steniga höjder. Dessa erhålla då genom 
de platta, risiga björkbuskar ne en högst egendomlig 
fysiognomi, som redan på afstand ådrager sig den re¬ 
sandes uppmärksamhet. Ännu nära Jokkojoks myn¬ 
ning sågs björkskog med stammar af 10—15 cm. 
diameter *). 
Bedan innan hrr Bamsay och Kihlman lemnade 
*) Som bränsle användes mest ved af eaen, som här ut¬ 
bildar uppräta meterhöga stammar af ända till 30 cm i dia¬ 
meter. Stundom måste dock elden underhållas med halftorra 
rykande videgrenar. Under större delen af vandringen var 
valet af tältplats förenadt med svårigheter i följd af de torra 
markernas starkt stenbundna beskaffenhet. 
