ferat i tydlighet och klarhet kommer, att stå långt efter 
sitt original. 
Författaren framställer först grundlöshelen af den 
ofta uttalade tanken, att intet nytt sker under solen, och 
visar huruledes naturforskaren måste antaga och lära att 
skapelsen, liksom tiden, är oändlig, frambringande och 
utvecklande ur de gamla förgängelsen undergående for¬ 
merna nya modifikationer af lif uti alla dess sätt att 
uppenbara sig. »Det är dessa utvecklingar, som jag ville 
»kalla lifvets metamorphoser,» säger författaren. 
Förf. visar att ordet melamorphos inom natural- 
bistorien väl icke tages i denna vida betydelse, utan 
vanligen inskränkes till vissa mot ett föregående tillstånd 
hjert afstickande utvecklingar, som serdeles falla i ögonen. 
Det skefva i denna inskränkning är tydligt, då man be¬ 
sinnar, att lika som man icke kan säga, att en revolution 
öfver jorden eller i samhället är ett ögonblicks verk, utan 
snarare, att den behöfver en lång tids förberedelse tills 
den tändande gnistan framkallar explosionen, likaledes äro 
de förändringar inom en organism, som så förundrans- 
värdt omgestalta densamma, endast afstickande momenter 
i en series af utvecklingar, hvarpå lifvet länge i tysthet 
arbetat och hvaraf utbrottet blott är fulländningen. Såsom 
förklaring härtill anföres i allmänhet Embryot, som ligger 
färdigt i fröet och blott väntar på väckelse, för att på 
en gång låta oss se en ny gestalt. Den Tulpan och Nar¬ 
ciss, som vi om våren betrakta, färdigbildades under före¬ 
gående sommar. Likaså ett Rhabarberstånd med sin fint 
förgrenade blomvippa och delta eller krusiga blad &c. 
En vid sidan af en inoderlök afsatt nv lök behöfver 
v 
ofta under flera år utvecklas innan ban förmår blomma; 
ett träd kan behöfva tiotal af år härtill, och Fourcroya 
longæva säges i 400 år bereda sig på sin enda blom¬ 
ning och fruktsättning, som har döden till följd. — 
»Här utvecklas och försvinner generation efter generation 
»af blad, och fastän den ena synes vara lik den andra, 
»bar dock med hvarje ny sådan, växten närmat sig den 
»generation, som framkommer såsom» bladkransarne i 
blomman. Analogien häremellan och insekternas förvand¬ 
lingar genom larf och puppa till imago är tydlig. Hos 
