24 
largonium , Fuchsia och Ceropegia. Leguvninosæ äro rikast 
på Orobanche-arter (43 arter), dernäst Compositæ (28 a.), 
Umbelliferæ (11) och Labiatæ (8), och inalles känner man 
120 arler af 21 familjer som hysa dessa parasiler. Oaf- 
gjordt är ännu om de finnas på Monocotyledoner, och 
blott en uppgift eger man att Pteris aquilina skulle 
nära en art. - A — n. 
S. WfeJber die JSefruchtwng der Farrnhräuter $ von 
Hofmeister. Berichte iiber die Yerhandlungen d. k. 
Sächs. Gesellsch. d. Wiss. zu Leipzig. Math.-Phys. Ci. 1854, 
1.'p. 54. 
Den genom sina följdrika undersökningar öfver de 
lägre växternas första utveckling så ryktbare Förf. med¬ 
delar här åtskilliga tillägg till sina förr framställde ar¬ 
beten. 
Groddblåsan uppstår hos alla vasculära kryptogamer, 
likasom förr blifvit toppdagadt hos Equisetum, i central- 
cellen af archegomum kring en kärna, hvilken synes i 
dess öfversta hvälfda del, utan att dess primära centrala 
kärna dervid väsentligen förändras, men försvinner vid 
könsmognaden. — Under bildningen af den kanal, som 
genomdrager archegoniets hals, uppmjukas också mem-*- 
branen på centralcellens, öfversta region. Frötrådarne, som 
intränga i denna kanal, bana sig genom det deri varande 
slemmet väg till centralcellens inre, hvarest de lifligt 
spela kring groddblåsan, som sitter fast vid inre hvälf— 
ningen af densamma, nära kanalens öppning, och skjuta 
fram med sin till hälften fria ända i cellens rum. Deras 
rörelser räckte ända till 7 minuter, och upphörandet 
deraf beledsagades af det ägghviteartade innebällsämnets 
tjocknande. — Omedelbart efter frötrådarnes inträde i 
centralcellen tillslules kanalens inre mynning genom de 
angränsande cellernas utvidgning. Det befruktade arche- 
goniet förstoras hastigt, tills det fyller centralcellen, och 
nu börja de delningar, hvarigenom embryots särskilda 
organer anläggas. 
Äfven hos Mossorna förhåller sig centralcellen ana¬ 
logt med en embryosäck. Hos Löfmossorna sväfvar den 
nya kärnan för det mesta fri i dess medelpunkt; men 
