40 
bevis att hans åsigter ega användning och tillämpning — 
vida bättre än efter kemiska theorien. 
En elegant anda genomgår hela arbetet, och det 
torde blott vara en Fransos gifvet, alt så behandla detta 
ämne; jag beklagar blott mina läsare att icke förmå åter- 
gifva denna ton *), och detta resonementsätt; jag vore åt¬ 
minstone då förvissad att min torftiga öfversigt af hans 
arbete skulle läsas med nöje. 
Vid den korta granskningen af de särskilda afdel- 
ningarne af arbetet, måste jag dock tillkäunagifva att jag 
endast fästat afseende vid de delar som beröra växtgeo¬ 
grafien i allmänhet, och dem som varit mig i ett eller 
annat afseende anmärkningsvärde, hänvisande läsaren att i 
originalarbetet söka ersättning för hvad mitt referat brister. 
»Ett lands Flora är uppräkningen och beskrifningen 
af de växtarter, som förekomma i ett land; denna del ar 
rent phytografisk.» 
»Ett lands Vegetation är den växtmatta (Tapis vegetal) 
som betäcker detsamma; denna är bildad af dess floras 
samtlige arter, förenade i mer eller mindre olika pro¬ 
portioner.» 
»För att grundligt känna ett lands vegetation, är 
nödvändigt känna dess flora, men man kan hafva studerat 
dess flora utan alt hafva gjort sig nogare, reda och räk¬ 
ning öfver dess vegetation. Ett lands flora och dess 
vegetation äro 2:ne olika saker, som man icke bör sam¬ 
manblanda: den första bemödar sig alt framställa antalet 
af de särskilda växlformerne, man observerat; den andra 
deras proportioner och dess association.» 
Dessa distinctioner innehålla visst intet nytt, men 
det torde tillåtas mig fråga, om vi i Sverige — ehuru 
intet lands flora torde vara så fullständigt känd — dock 
hafva tillräckligt eller ens tillbörligt studerat värt lands 
vegetation? — Vi hafva knappast annat an våra ypperliga 
floror och specialfloror, livilka sedpare, om än de hafva 
redogjort för klimat och jordmån — ja med yttersta 
noggranhet till och med latitud och longitud m. m. d. — 
*) Min öfversättning torde ej heller vara så ordagrann som den 
mången gång bort vara; blott jag trott mig halva återgilvit för lä t ta¬ 
rens mening, har jag ej större anspråk. 
