41 
kunna vi dock ej ined dem i hand sammanplocka en 
öfversigt af Irakternes vegetation, vare sig hänförd till dess 
underliggande bergarter (eller heldre till dess jordmån), 
dess vattenvegetation, dess löfskogars, barrskogars &c. 
särskilda vegetation, samt derefter jemföra det ena land¬ 
skapet med det andra? — Hafva vi aktgifviL på växt- 
arternes proportioner och på dess association? — Den 
som roar sig med att anställa proba med detta, erfar nog 
hvilka momenter fattas i våra lokalfloror. Jag torde förut 
(se Bot. Not. 1851) yttrat tillräckligt härom. 
»För att kunna sammanställa en trogen bild af ett 
lands vegetation är nödigt känna: l:o Arterne, 2:o Vext- 
ställena (Stationes), 3:o Arternes utbredning (Dispersion, 
Thurm.) eller fördelning (Distributio), samt 4:o deras Ha¬ 
bitatio (förekomst i olika geografiska trakter).» 
»Species-kännedomen är för växtgeografen af vigt, 
men de kritiska och sällsynta arterne, som äro af så 
stort värde för phytografen, hafva föga betydelse i den 
förres ögon.» 
»Arternes stationes äro en af växtgeografernes hufvud- 
momenter; kännedomen af desamma afhöljer (revéle) de 
biologiska villkor, som äro egendomliga för hvar och en 
af dem.» 
Det är enligt min mening just angående växternes 
stationer växtgeografien stadnar i största förlägenheten. 
Ingenting tyckes vara lättare och simplare än att angifva 
hvar en ^rt växer, eller de villkor under hvilka den 
framträder; men det är icke så. Begreppet Statio, växt- 
plats (loca natalia), får icke blott vara den borgerliga 
benämningen hagar , ängar , vägkanter , våta ställen m. m. d. 
Dessa begrepp tillhöra floran, äro för ovetenskapliga för 
växtgeografen och innebära oftast svåra conlradictioner. 
De måste innefatta på en gång de förhållanden som ka¬ 
rakterisera växtens organisation likaväl som de måste inne¬ 
fatta — såsom underförstådde — de vanligaste physiska, 
meteorologiska och agrokemiska combinationer, som in¬ 
begripas uti växtställets benämning. 
Thurmann yttrar sig häröfver: »Understundom upp¬ 
fatta vi dessa naturförhållanden, -som mest karakterisera 
växtställct, men oftast undfalla oss äfven lika lätt de 
