46 
Författaren anmärker för öfrigt alt han alldeles abs- 
traherar ifrån de organiska ämnenas inflytande vid denna 
afdelning. \ 
Angående denna indelning af jordlagren, ligger deri 
ännu mycket obestämdt och otydligt, om än alla författare 
antagit ungefär samma bestämning, och jag hoppas snart 
få tillfälle föreslå — i min tanke — concisare bestäm¬ 
ningar af dessa lager. 
Delande bergarterne efter deras 3:ne allmännaste be¬ 
ståndsdelar, holsijrad kalk, kiselsyra och lerjord , uti 4 klasser, 
ki selberg, kiselsyr ad- lerjordsberg, kalkberg och blandade berg 
— (dessa sednare varande än kisel- kalkberg, än kalk-kisel• 
berg, än kisel-lerjordsberg med täta vexlingar mellan de 
olika föreningarne) — uttrycker sig dock. Thurmann alt 
endast 5:ne arter berg behöfva urskiljas och uttrycka sig 
såsom nödvändiga vid de växttopografiska indelningarne 
och studierne, nemligen: 
l:o kiselberg — 2:o kalkberg — samt 5:o blandade, 
uti hvilka alla lerjordsblandade bergen företrädesvis in¬ 
begripas. 
Ett uttryck af den äldre De Candolle (i Dictionaire 
d. Sc. Naturell. Art. Geogr. Bot.) sätter Th. i spetsen för 
sina undersökningar: 
»Chacjue nature de roches a un certain degré de 
lénacité et une certaine disposition ä se déliter ou å se 
pulvériser: de la résulle la facilité plus ou moins grande 
de' certains lerrains ä étre formés de sables ou de gra- 
viers, et ä étre composés de fragments de grandeur et 
de forme ä-peu-prés délerminées. Certains végétaux 
peuvent préférer tel ou tel de ces sables ou de ces gra- 
viers, mais la nature proprement dite de la roche nagit 
ici que médiatement.» 
Utgående härifrån lemnar nu Thurmann intressanta 
detaillesludier öfver bergartsklasserne och de deraf upp- 
komne jordmånernes inflytande på vegetationen; ulelem- 
nande grunderne för hans åsigler vill jag blott anföra 
hans indelningar. 
»Pelogena bergarter » (roches pelogenés) kallar Th. dem 
som sträfva till en oändligt finare fördelning, frambringande 
en pulverulent (jordartad) form. Sådana äro: Mergel, Lera, 
