ISO 
Jylland, då de derstädes påträffats endast på löst liggan¬ 
de klippstycken. Dereuiot eger Danmark de flesta af våra 
tradniossor, naturligtvis företrädesvis dem, hvilka älska 
sydligare nejder, äfvensom en mängd af våra vattenmossor. 
Samma förhållande eger rum med jordmossorna, isynner¬ 
het hvad dem, hvilka växa på lera, beträffar, så att en 
mängd hos oss sällsynta, t. ex. P hys c omi trium fasciculare , 
åtskilliga Phasca m. fl. äro allmänna. Märkvärdigt är att 
flera arter, hvilka växa i kärr och ej blifvit funna längre 
ned än i mödiersta Sverige, här åter uppträda, t. ex. 
Uypnum revolvens , Mnium cinclidioides och liryum Duvalii. 
Orsaken härtill torde bufvudsakligen ligga i medeltempe¬ 
raturen om sommaren, hvilken är lägre än i södra delen * 
af vårt land, till följe af landets öppna läge för vindarna, 
hvilket förhållande äfven kan förklara hvarföre vi på 
Gottland återfinna flera nordliga arter, såsom Dicranum 
robustum och strictum f äfvensom i de djupa kärren. 
Vi bedja nu om tillåtelse att något omorda bokens 
innehåll och göra några anmärkningar deröfver. Inled¬ 
ningen utgöres af en kort framställning af bladmossornas 
organologi och en klav öfver C. Mullers system, omfat¬ 
tande äfven de exlraeuropeiska slägtena. Derefter vid¬ 
tager beskrifningen af de särskilda grupperna, slägtena och 
arterna. Detta system förefaller oss högst olämpligt att 
här användas, då boken, såsom skrifven på danska, ej 
kan påräkna något större publicum, utan tyckes vara 
ämnad hufvudsakligen för nybegynnaren. Ty huru skall 
denne, för alt ej tala om den mera försigkomne, kunna 
urskilja finesserna vid beskrifningen af de olika cellfor¬ 
merna, då han är van att döma af habitus. Antag der— 
före alt han finner Leucobryum vulgare fruktbärande 
och skall examinera sig till denna mossas namn. Han 
ser först på mössan, tänderna &c. och finner af allt delta 
den vara ett Dicranum , slutligen på bladen, hvilkas bygg¬ 
nad visserligen förefaller honom olik alla andra honom 
bekanta mossors, men ej är han i stånd att skilja inter- 
cellulärgångarna från cellerna och kan derföre ej finna 
rätt på dess plats eller namn. Aldra minst kan han ana 
att den mossa han har framför sig, står närmast Spha¬ 
gnum, ett slägte, som förefaller honom så himmelsvidt 
