181 
ofta nästan cirkelrunda skogstjernar. Naturliga ängar äro 
ganska sällsynta. 
M en oaktadt de omvexlande lokalerna är vegetatio¬ 
nen ej särdeles rik. Frodigast är den på stränderna af 
elfvar och sjöar, såsom vid Svärdelfven och Svärdsjön 
nära Arfvidsjaur, der man träffar blandade om hvarandra: 
Enodium coeruleum , Calamagrostis Phragmitoides, Cal. lan - 
ceolata, Triticum repens, Prunus Padus , Rosa cinnamomea, 
Daphne, Scutellaria galericulata, tlieracium crocatum och 
umbellatum m. fl., äfvensom vid byar, som äro anlagda på 
södra sluttningen af skogsberg, såsom vid Hålberget och 
Glommersberget, der åtskilliga, eljest icke i denna region 
förekommande, sydliga växter slagit sig ned, såsom Chry - 
santhemum Leucanthemum , Trifolium pratense , Hieracium 
Auricula , Erigeron aciis , Viola tricolor m. fl. 
Myrarna utmärka sig i allmänhet för mager och 
enformig vegetation. De torrare, ofta uppfyllda med 
Sphagnum-kuUiir, äro beväxta med Betula nana , Rubus 
Chamæmorus , Oxycoccus , Andromeda poli folia, Eriophorum 
vaginatum , Carex globularis m. fl., och merändels kring 
kanterna omgifna med vidsträckta snår af Sa/fz-buskar, 
bland hvil ka S. phylicæfolia , S. Lapponum och S. glauca / 
äro de förherrskande, stundom uppblandade med Salix 
myrtilloides och S. versifolia. Några få gräsbeväxta myrar 
förgyllas om hösten af Saxifraga Hirculus. Mera sanka 
myrar äro merändels beläckta med en gungande matta af 
Carices , af hvilka de ymnigt förekommande Carex limosa , 
C. irrigua , C. filiformis , C . ampullacea här och der äro 
uppblandade med de mera spridda C. panicea , C. livida , 
C. paucifiora , samt med Eriophorum angusti folium, Scheuch- 
zeria. Juncus stygius, Comarum, M-enyanthes, Drosera ro- 
tundifolia, D. longi folia m. fl. 1 sjöar ne träffas Nymphaea 
alba: biradiata, Nuphar luteum , N. intermedium , Batra - 
chium heterophyllum , Sparganium affine, stundom äfven 
Potamogeton natans och P. perfoliatus. I renare vatten, 
såsom i Skellefteå elf, träffas BatracKium peltatum , Pota¬ 
mogeton salicifolius och P. nigrescens. 
y>T allregionen, som vidtager vid den förra regionens 
öfre gräns, har en ganska ringa utsträckning, i det den 
tvärt öfver Lappmarken bildar ett bälte, som sällan öfver- 
