188 
X 
fjällen fi ngerlikt 3-flikiga, flikarne oliklånga, framåt rigla¬ 
de, tilltryckta; frukt vingen smalare än frukten. 
Växer på Glommersberget nära nedersta gränsen af 
Piteå Lappmark. 
Den liknar B. glutinosa företrädesvis till bladen, 
hvilka äro enkelt och olikformigt sågade, spetsiga, samt 
af nästan samma storlek och fårg, soin hufvudartens. 
Betula alpestris Fr. liknar den i temligen många fall. 
Den är nemligen en manshög, knotig buske med korta, 
uppräta hängen, liklånga med skaften, samt med häng— 
fjällens flikar aflångl jemnbreda och nästan parallelt framåt 
riglade. Från denna sednare skiljes den dock väl genom 
bladen och de oliklånga hängfjällsflikarne, hvaraf den 
mellersta är längre än sidoflikarne. Hängfjällen äro dess¬ 
utom fullkomligt tilltryckta (icke som hos B. glutinosa, 
hvars mellersta flik är utspärrad eller tillbakaböjd), hvil¬ 
ket gifver hängena ett eget utseende. Man skulle må¬ 
hända kunna anse denna form utgöra en egen art, om 
icke mellanformer påträffats, växande på samma berg och 
sammanbindande densamma med Betula glutinosa. 
Eriophorum vaginatum L. * opacum. Denna såsom 
underart uppställda Eriophorum är så utmärkt, att den 
med tiden torde få betraktas såsom egen art. Vi gömma 
beskrifningen af densamma till nästa nummer af Bot. 
Notiser, der den kommer att upptagas bland Skandina¬ 
viska Florans Novitier. 
Den här anmälda afhandlingen utgör ett särdeles 
vigtigt bidrag till kännedomen om Lapplands vegetation. 
Strödda Underrättelser. 
"Ytterligare om MMieracii pallidi förekomst vid Wlpsala • 
1 N:ris 5 — 6 af denna tidskrift för 1855 finnes bland 
der intagna xSpridda växtgeografiska uppgifter rörande Skan¬ 
dinaviens Flora» ett yttrande af undertecknad, att » lliera - 
cium pallidum Biv. är oriktigt i Hartmans Skand. Flora 
uppgifven för Upsala», hvilket föranledt Herr Mag. C. 
Ilarlman att i följande N:r införa ett Beriktigande, hvari 
