72 
ismer resp. anorgäniska bildningar \ Buglena, Hœmatococcus- 
Purpurbakterier — samtliga till följd av sjöns betydliga stor¬ 
lek, ty samtliga äro begränsade till mycket små vattensam¬ 
lingar. Järnutfällningar av olika ursprung äro vidare allde¬ 
les otänkbara med hänsyn till den röda Barken-materiens 
egenskap att alls icke färga ifrån sig. Säkerligen är även 
varje tanke på Cadocerer och Copepodcr ävensom andra 
djurformer alldeles utesluten, bl. a. med anledning av feno¬ 
menets utpräglade periodicitet i samband med vindförhål¬ 
landena — framhållen såväl av Svedberg som Groot 
— resp. den landdrivna massans förhållande vid däröver 
av befolkningen anställda iakttagelser. Som förklarings¬ 
möjligheter kunna alltså i samband med fallet Barken 
endast följande fytoplankton-former komma i fråga: den 
stora druvformade, understundom rödfärgade grönalgen 
Botryococcus Braunii Kütz. (inkl. Ineffigiata o. s. v.), trå¬ 
dar av OsciUatoria rubescens Decand. och de i jämförelse 
med föregående till sin storlek mycket obetydliga Per idi - 
néerna. Av dessa utesluter jag emellertid utan vidare 
genast den anförda Oscillatorian i dess egenskap av en 
utpräglad köldform. Återstå alltså endast Botryococcus 
Braunii resp. Peridinéer. Några andra former kunna 
icke tänkas såsom orsak till Barkenfenomenet, 
vilket också därför måste betraktas icke endast 
som en planktonfärgning utan därtill också som 
i en ren och typisk veg,etationsfärgning. 
Yid första påseendet torde man utan vidare vara 
hågad att med största bestämdhet förklara den i Barken 
iakttagna röda färgningen såsom effekten av en tillfäl¬ 
lig högproduktion av den även i vårt land mycket all¬ 
männa Botryococcus. Algen ifråga överensstämmer med 
hänsyn till storlek och förekomstsätt väsäntligen med 
de slyngade Anabcenorna , alltså av typen A. ftos-aqucc 
(Lyngb.) Bréb. o. s. v. Dessa senare uppträda i vanliga 
fall mer eller mindre spridda inom hela den pelagiska 
regionens vattenmassa för att vid lugn och solig väder- 
