70 
V 
watii at det såg nth som rödt Bosoliskt bränwijn. 5. 
Det som blef hemtat i kärill förswan på en wiss tijd 
ohngefehr 2. tijmar: och resolverades i watn. 6. Nät¬ 
thet kom flytandes / skedde det med ett saclita blåsande 
af östsunnan wäder och klar solsken i wissa floder / 
stora nestan som bord / hwilka flöte på watnet / sage 
uth som blodlefwer: Men när det flutit 2 tim ar hwar 
dag/ samkade det sig i wissa hopar hardt wid landet/ 
somlige stora som tallrickar / och somlige som bord och 
snncke till bottnen: derest man sedan sag der liggia som 
grann sönderstött ein ober / til des solen war nedergången 
/och ändå en tijma eller 2 /och hade det sin wissa tijd 
hwar dag neml. klockan wid pass 6 efter middagen kom 
det flytandes / och låg op i watnet til klockan 8 da det 
sanck neder. Ingen gemenskap eller beblandning hade 
det, med watnet; uthan war fast serskildt för sig; och 
när man • böd til med händerna hämtat / så glant det 
undan / och färgade intet händerna uthan de woro al¬ 
lenast wate. 7. Samma tijd haar det wijst sig / icke 
allenast på athskillige ställen här i sjön Barcken / uthan 
ock i andra, små sjöar häromkring som i Leran uthi 
Norrbercke &c. Mera wet jag intet härom at berätta. > 
Förutom hos Hjärne le. 1702 har Barkenfenomenet 
mera utförligt skildrats ävenledes av Svedbekg i hans 
förut anförda predikosamling av år 1710. Något väsent¬ 
ligt nytt utöver det redan sagda erbjuder densamma icke. 
Att emellertid den röda vattenblomningen tidvis varit 
utbredd ävenledes till en mera avsevärd del av vatten¬ 
ytan. torde dock framgå av följande notis om den röda 
materien »hwileken war så vederstygglig, at the och moste 
låta ro sig lengst på siön att hämta twätt- och kok watn » 
alldeles som förhållandet på sina ställen kan bli 
med den normala blomningen i gulgrönt, när den är mera 
intensiv. Av senare författare har Hülphers i sin bekanta 
