wid pass hade legat och sqwalpat wid siöbrädden j så 
satte thet sig sacht öligen til botn. Ta the togo thet 
up i 1 länderna / war thet som blodlefwer tjockt och. 
wederstyggeligit: Ja sa wederstyggeligit, at folcket intet 
kunde eller wille taga watn wid landet / utan rodde 
långt uth på siön. Andra / tredje och följande dagar å 
rad / wid otto / wisar sig likaledes samma blod. Folcket 
blifwer mycket förskräckt och bedröfwat fruchtande at 
theras watn skulle skämas bort och mehr sådant. Gäst- 
gifwarens hustru / som är en hederlig matrona / och haf- 
wer wackert och förnämt folck om sig / berättade mig / 
at hon tog med en hwit ren servet saclita in under 
samma förmenta blod i mening något skulle fassna 
wid klädet / emedan tlier låg något smått wid siöbotn 
som Zinober. Men alt blodet gick igenom klädet / och 
strängen tlier af war så röd som thet skiönesta och 
skiresta rödt win eller Rosoliskt bränwin : så at thet icke 
til thet ringesta wardt något q wart i klädet. Ja ock f 
som underligast är j at klädet wardt intet tinaerat eller 
tick någor röd färg eller annor färg. Mig berättades 
ock förwisso at bönder och bergsfolk / som på samma 
tid hade warit på siön / hade sammalunda blifwit warse 
slika blodklasar / så stora som karbottnar här och ther i 
siön drifwandes. Cronobefalningsmannen ther på orten / 
boende i Norrberkie sochn twå miler ther ifrån / hwars 
gård är så belägen / at en å, löper hardt wid husen / be¬ 
rättade mig / at samma dagar syntes blod i mjölkebun- 
kar / som nidsatte woro i åen at twättas: så at alt / som 
i bunkerne fidlbrädda war / thet war blod : men alt thet 
andra icke så / utan rent watn.» 
Till denna sammanfattning av befolkningens iakt¬ 
tagelser anknyter Svedberg några teologiska betraktel¬ 
ser . Han framhåller därvid att fenomenet otvivelaktigt 
blivit iakttaget, men att dess orsak måste vara direkt 
övernaturlig. Och slutligen föranledes han till denna 
utläggning: »Jag sluter och sidst. När Gudh låter sådant 
